K. Kormos Noémi

ÍGY MONDJUK MI

Roxi kutya és a gazdi

aranyköpései

Helma Kiadó
2024

© K. Kormos Noémi

Minden jog fenntartva.

A könyv bármely részletének közléséhez a kiadó előzetes hozzájárulása szükséges.

ISBN 978-963-639-699-2

Borító: Szopos Katalin

Kiadja a HELMA kiadó 2024. 12. 07.

A HELMA Kiadó gondozásában eddig megjelent könyvek K. Kormos Noémi szerzőtől:

- Roxy kutya naplója – 2022

- Roxy kutya naplója – Második nekifutás – 2023

- Gesta fuvarorum – 2023

- Szakácskönyv Kitti lányomnak – 2023

- Roxy kutya naplója – Harmadik fialás – 2024.10.22.

- Így mondjuk mi – Roxy kutya és a gazdi aranyköpései – 2024. 10. 22.

A könyvek megvásárolhatóak többféle

formátumban a HELMA kiadó weboldalán (www.helma.hu)

Mottó1

„A hülyeség ellen az istenek is hiába hadakoznak.”

(F. Schiller)

Mottó 2

„Nézőpont kérdése, hogy mi a hülyeség definíciója.”

(Palotás Petra)

KÖSZÖNETNYILVÁNÍTÁS

Legelőször a kedves Olvasónak szeretnénk köszönetet mondani, hiszen nélkülük, nélkületek ez a könyv meg sem születhetett volna. Ráadásul egy könyv olvasó nélkül mit sem ér.

Köszönetet szeretnék mondani Dvariecki Bálintnak, a Helma Kiadó ügyvezetőjének, aki annak ellenére, hogy már megint az utolsó utáni pillanatban adtam le a kéziratot, nem küldött el melegebb éghajlatra, csak bele-törődően sóhajtott. Magában – gondolom én – megátkozta a pillanatot, amikor egy ilyen, mindentől elrugaszkodott, megátalkodott némbert sodort az útjába a Sors. Én viszont nagyon jóljártam. Köszi, Bálint! Legközelebb jobban igyekszem. Eskü!

Halihó! Sziasztok!

Ezzel a kis gyűjteménnyel régi adósságomat tör-lesztem. Merthogy állandó kérés felénk, hogy gyűjtsük már végre össze a gazdi, no meg persze az én hason-lataimat, különleges kifejezéseinket. Nos, számomra mindig első az Olvasó (Második a Ferencváros – by Hofi), úgyhogy most megpróbálom összeszedni – a teljesség igénye nélkül – a legjobban „díjazott” szidalmakat, hasonlatokat. Sőt, le is fordítom „emberi nyelvre”, pontosabban jelezem, hogy normálisék mit érthetnek a kifejezések alatt. Aztán, hogy legyen egy kis kultúra is az irományban, bemutatok néhány olyan szót, ami viszont nem saját találmány, a mai napig használják Balatonban (Heves megye) és környékén. Azt nem gondoljuk, hogy ezért az irományért irodalmi Nobel-díjat zsebelnénk be, de még dicsőséges vállveregetést sem igen fogunk kapni, de ha sikerül vele mosolyt csalni az arcotokra: nekünk már megérte.

Na, nem is szaporítom tovább a szót, jöjjenek akkor azok híres – hírhedt hasonlatok. Már amelyeket eltűr a nyomdafesték.

Mert ha már köpünk, akkor köpjünk aranyat!

Jó szórakozást kíván: Roxi kutya és a gazdi

Így „köpjük” mi…

Szavak, hasonlatok, kifejezések

- A bakdaru se képes felemelni. – A gazdi szokta magára mondani, utalva ezzel arra, hogy az olimpián nem pehelysúlyban indulna a bokszmérkőzéseken. De birkózásban sem. Viszont a szumó jól állna neki. Normálisék ezt mondják: „molett”.

- A búgócsiga hozzá képest nyugdíjazott rokkant lajhár. – Az esetek többségében Szaffit jellemezzük ezzel a mondattal, de az is előfordul, hogy a gazdit. Mondjuk olyankor, amikor a Nap felkel, ő meg nem, mert a dereka épp függetlenítette magát a gazdatesttől. Normálisék így fogalmaznának: „megfontoltan mozog.”

- A csigák ülve nyalják a bokáját. – Lassú, mint a tetű. Cammog. Mászik, botorkál, szédeleg, andalog. Uram bocsá’: sétál.

- Hozzá képest a tetű kiérdemli a "sztahanovista géplakatos" címet. – Szaffi vagy a gazdi. A gazdi akkor, amikor beveszi a lesz@rom tablettáját, és qrvára semmit se akar csinálni. Szaffi meg… Úgy általában. Normálisék így mondják: „kicsit fáradt”.

- A kutya megveszne tőle, ha megenné. – Szigorúan a kétlábúakra vonatkozik. Elvégre, csak ők tudnak annyi baromságot összebeszélni. Normálisék megfogalmazásában: „Jaj, te kis huncut! Beszélsz már butaságokat!”

- A londoni lángolás anno, csak szimpla kandallótűz volt hozzá képest. – Ez a gazdit szokta jellemezni, amikor leégetjük a viselkedésünkkel. Vagy éppen ő saját magát. Normálisék szerint: „Hát, ez kínos volt.”

- A megjegyzések úgy peregnek le róla, mint korrupt politikusról a szégyenérzet. – Na, ez úgy nagyjából mindenkire igaz. Mert a falkában általában kötjük magunkat, mint a pányvás kucu. Makacsok vagyunk, na! Normálisék így mondják: „Azért meghallgathatnád a másikat is, hátha okosat mond!”

- A nyakunkon maradt, mint vegán étteremtulajdonoson a csülkös pacal. – Ez azt hiszem, egyértelműen csak Mogyi lehet. Elvégre ő maradt a nyakunkon. Legalábbis addig, amíg a kölyökgazdi hajózik. Normálisék/hivatalosék: „átmenetileg/Ideiglenesen nálunk állomásozik”.

- A régészek örömünnepet ültek, amikor megtalálták a születési anyakönyvi kivonatát. – Ez egyértelműen a gazdi. Általában magára szokta mondani, de néha én magam is teszek csípős megjegyzéseket a korára. Öregecske menyecske. Normálisék: „régóta fiatal.”

- A Reischtag lángolása cserkész tábortűz hozzáképest. – Lsd., mint fent a londoni égésnél. Ugyanaz, csak pepitában. Mi idióták vagyunk, a gazdi meg ég.

- A térerőt is lovas szekérrel/lajtosocsival kell hozni. – Ez kifejezetten területre utal. Méghozzá olyanra, ahová a gazdim által oly nagyon kedvelt „rövidebb” és „sima” utakon tudunk eljutni. Megjegyzem, ezek az utak nem rövidebbek, nem simábbak, ellenben elvisznek olyan helyekre, hogy ugató vadászkutyával se találnának a gazdira. A némber egyetlen szerencséje, hogy mi azért mindenhonnan hazatalálunk. Normálisék így fogalmaznak: „Húha, kicsit mintha eltévedtünk volna. Jó mélyen bennjárunk az erdőben.”

- A vacogó fogú krokodil rácsodálkozhatna a gazdira a hipnotikus kancsal szemével. – Ezt akkor mondom, ha egy pötit elégedetlen vagyok a gazdival. Mondjuk, mert szívat. Normálisék ezt így mondanák: „Ejnye, gazdi! Nem voltál egy kicsit meggondolatlan?”

- A villanykörte copfos indián hozzá képest. – Ez én vagyok kopasztás után. Vedléskor a gazdi naponta szed ki belőlem egy szatyornyi szőrt, utána viszont tényleg úgy nézek ki, mint a fentnevezett villanykörte. Normálisék ezt mondják: „nyári bundát öltött”.

- ÁFA-tartalommal együtt se tesz ki 80 százalékot. – Azt hiszem nem túlzok, amikor azt mondom, hogy ez a falka bármely tagjára igaz lehet. Mert nálunk senki sem tiszta fialás. Normálisék így fogalmaznának: „Kis meggondolatlanok”.

- Agyban karcsú – lsd., mint fent. Bárkire igaz lehet. Jómagam Mogyit, illetve Szaffit szoktam így jellemezni. Normálisék: „Na, jó! Nem az eszéért szeretjük.”

- Agyi anorexiás – alias: agyban karcsú, agyra diétázó. Normálisék azt mondanák: kicsit butuska. Esetleg: nem épp a legélesebb kés a fiókban.

- Agyilag terhelt/hátrányos helyzetű – magyarul? Hülye. Ne szépítsük. Idióta, kretén. Eszement. Bolond. Ketyós. Gyogyós. Bugyuta.

- Ágyőrzők – A Főni adta nekünk ezt a gúnynevet. Szerinte, mi kizárólag az ágyat vagyunk hajlandóak őrizni, és nem a házat. Pedig nem is. De azt azért lássuk be, mi sokkal jobban mutatunk a franciaágyon, mint ő. Ennyi. Normáliséktól ezt kapnánk: „Hát, Istenem! Szeretik a kényelmet.”

- Agyra fogyókúrázik – lsd. agyilag terhelt.

- Akkora paraszt vagy, hogy a Göncölszekeret is képes lennél trágyával megrakni. – A gazdi bármelyikünkre mondhatja. És mondja is. Normálisék így fogalmaznának: „Drága kiskutyám, ezt azért nem kellett volna!”

- Akkora, büdös seggfej vagy, hogy ki kéne törölni. – Szintén bármelyikünkre mondható. Normálisék így fogalmaznának: „Ejnye-bejnye, kis huncutok!”

- Akkorát esik, hogy a Richter-skála tízes erősségű földrengést jelez. – Egyértelműen a gazdi. Ő potyog állandóan, mint a rohadt szilva a fáról. Normálisék valószínűleg így fogalmaznának: „Hú, ez nagy esés volt! Nincs semmi bajod?”

- Akkorát néz, mint faltörő kos a fotocellás ajtó láttán. – Normálisék szerint: kicsit megdöbbent.

- Alibiszaglászás – Kitti kölyökgazdi által bevezetett fogalom. Eredetileg Mogyira utaltunk vele, de az a helyzet, hogy bármelyik négylábúra alkalmazható kifejezés. Azt a cselekvést jelzi, amikor disznóságon kapnak bennünket a kétlábúak, ám mi úgy teszünk, mintha mi sem történt volna. Mi ott sem voltunk, nem láttunk, nem hallottunk semmit, hisz épp szaglászással vagyunk elfoglalva. Hiszen láthatja, aki nem vak.

- Álruhába bújtatott kemény doppingszeren edzett hosszútávfutónak készült ufonauta – Ki nem találnátok! Mogyoró. Ráadásul, ezt a nevet akkor akasztotta rá a gazdi, amikor a tenyésztőjétől fuvarozták haza. Normálisék azt mondták volna rá: „Ó, te kis elevenség! Hogy egyem a szíved!”

- Alulkondicionált agysejtek – Tulajdonképpen arra utal, hogy bizonyos dendritek és neuronok nem megfelelően működ-nek a gyakorlatban. Egyszerűbben fogalmazva, ezen agysejtek tulajdonosa kicsit idióta.

- Alulkvalifikált háziszárnyas – hülye liba. Csak így egyszerűen.

- Amperkedik - játssza a nagyot. Erőlködik.

- Annyi empátia van benne, mint Fiastyúkban záptojás. – Ez egyértelműen és kizárólag a kétlábúakra utal. Elsősorban a gazdi-ra, Kitti kölyökgazdira és Zsófira. Jó, néha Mogyira is. Néha. Normálisék megfogalmazásá-ban: „Nem érzi át igazán a kutyusok lelkiállapotát.”

- Annyi értelem van benne, mint sztriptíz bárban imaóra. – Általában Mogyoró és Szaffi kapja jelzőként, de azért nekem is részem lehet benne. Sőt, magának a gazdinak és a Főninek is. A kölyökgazdikról már nem is beszélve. Már amennyiben mi használjuk a kifejezést. Normálisék ezt mondanák: „Te kis meggondolatlan!”

- Annyi esze van/ empátia van benne, mint bundáskenyérben medveprém. – Azaz: sztriptíz báros imaóra.

- Annyit ér, mint halottnak a beöntés. – Jó példa erre, amikor a gazdi lebaltázza Szaffot, majd elengedi, hogy Szaffika majd a szidástól magába száll. Pedig nem. Normálisék ezt így mondanák: „Nem igazán vette szívére a szidalmakat.”

- Annyit lát, mint vakond az alföldi kilátóból. – Egyértelmű: a gazdi reggelente, vagy épp zöldhajnalban. Normálisék erre ezt mondják: „ Az álommanó még benn csücsül a szemében.”

- Aprócska botocska – Két méternél kezdődő husáng. De minél nagyobb, annál jobb. Kiválóan lehet vele sakkozni: sötét paraszt üti a fehér királynőt. A gazdi állandóan leszid, ha egy ilyen kisebb husángot haza akarok vinni. Mindennek elhord. Normálisék bezzeg ezt mondanák: „Ó, te kis ügyes, figyelmes Roxi! Segítesz begyűjteni a téli tüzelőt! Köszönjük neked! Jutalmad: csirkemájas szarvasnyesedék!”

- Átrendezem az állkapcsodat, mint betépett lakberendező a budibelsőt. – Na, ha ezt hallom, az már túl sok jóval nem kecsegtet. Nagy eséllyel a pofonfáról lehullik a termés. Normálisék így fogalmaznának: „Jaj, drágám! Ezt azért nem kellett volna!”

- Az egyik lába Ó, a másikat ki se lehet olvasni. – A gazdi szokta - eléggé el nem ítélhető módon – így jellemezni Szaffi lábát. Normálisék maximum annyit mondanának rá: „hordón szárították a harisnyáját”, esetleg: „lehet, hogy kicsit kevés volt kölyökkorában a D-vitamin bevitele.”

- Az orvos is vaskampóval vette ki az anyja alól, hogy meg ne harapja. – Na, az ilyen két- vagy négylábút kerülni kell, mint ördögnek az oltári szentséget! Merthogy az ilyenekben semmi szeretet, megértés, humor nincs. Nem barát. Normálisék azt mondanák rá: „kicsit morózus. Zsémbes.”

- „Aztajóbüdöstetveséletetrohaggyámegtetetű” – Ez az a zöld bizbasz, ami előszeretettel ragad a bundánkba, és qrva nehéz eltávolítani belőle. Hála a gazdi imádott susnyatúráinak, elég gyakran vagyunk tele vele. (Meg a hócipőnk is. Sőt, azon szervünk is, ami eredetileg és anatómiailag nekünk Szaffival és a gazdival nincs is. Csak a Főninek. Mogyinak sincs, mert ő mogyorótlan Mogyoró. De a pejparipának van. Jó nagy.) A kisnövényhatározóban „koldustetű”, vagy közönséges párlófű (Agrimonia eupatoria) néven szerepel. És ezt most nem kitaláltam, mint az egyszeri gyógyszerészhallgató a vizsgán a „pongyolandusz pitipanguszt”, amiért nem jutott eszébe a pongyolapitypang latin neve. Tényleg utánanéztünk. Bár jelzem, hogy a fent említett „Aztajóbüdöstetveséletetrohaggyámegtetetű” néven sehol sem találtuk.