KRISTEN BUTLER

A személyes tér, ahol hozzáférhetsz
erőd igazi forrásához és nyugodt, kreatív,
stresszmente életet élhetsz

A fordítás az alábbi kiadás alapján készült:

Kristen Butler / The Comfort Zone

Hay House Inc., USA, 2023

www.hayhouse.com

Fordította

Szilágyi Eszter

Szerkesztette

Barsi Nikoletta

Copyright © Kristen Butler, 2023

Hungarian translation © Szilágyi Eszter, 2024

Hungarian edition © GLB Könyvkiadó Kft., 2024

Cover design © GLB Könyvkiadó Kft., 2024

Original cover design: Serhat Ozalp

Original interior design: Nick C. Welch

Original interior illustrations: David Papanikolau

Minden jog fenntartva.

A könyv – a kiadó írásos jóváhagyása nélkül – sem egészében, sem részleteiben nem sokszorosítható vagy közölhető, semmilyen formában és értelemben, elektronikus vagy mechanikus módon, beleértve a nyilvános előadást vagy tanfolyamot, a hangoskönyvet, bármilyen internetes közlést, a fénymásolást, a rögzítést vagy az információrögzítés bármely formáját.

A könyvben olvasható információk csupán tájékoztató jellegűek, nem pótolják egyetlen egészségügyi probléma diagnózisát, kezelését sem. Nem helyettesíthetik a képzett egészségügyi szakemberrel folytatott konzultációt. E könyv tartalma csupán segítséget nyújt egy egészségügyi szakember által előírt észszerű és felelős kezelési programhoz. A szerző és a kiadó semmiféle felelősséget nem vállal a könyv tartalmának félreértelmezéséért vagy téves alkalmazásáért.

GOOD LIFE BOOKS, BUDAPEST

Felelős kiadó Eitner Noémi és Melher Viktor igazgatók

Műszaki vezető Horányi Laura

Főszerkesztő Melher Viktor

Tipográfia Madarász György

Borítót készítette Tóth Attila

Elektronikus változat
Békyné Kiss Adrien

EPUB ISBN 9789636300159

MOBI ISBN 9789636300166

Az én drága és alázatos nagyimnak, „Midgynek”,
aki gyerekkoromban megajándékozott a szeretet, a kényelem,
a biztonság, az inspiráció és az öröm legmélyebb szintjeivel.

TARTALOM

Üdvözöllek: Kezdd itt!

I. RÉSZ: MIÉRT FONTOS, HOGY KÉNYELMESEN ÉLJÜNK?

1. fejezet: Tekintsünk másképp a komfortzónára

2. fejezet: Hogyan őrzik meg meggyőződéseid a kényelmetlenséged?

3. fejezet: Az élet három zónája

4. fejezet: Önértékelés és önbizalom a komfortzónában

5. fejezet: Belső elmozdulás a kényelem felé

II. RÉSZ: A KÉNYELMES TEREMTÉS FOLYAMATA

1. lépés: HATÁROZD MEG, hol vagy

6. fejezet: Térj haza saját magadhoz

7. fejezet: Biztonság: Érezd magad biztonságban, és szabadítsd fel a benned rejlő lehetőségeket

8. fejezet: Önkifejezés: Légy az, aki igazán vagy

9. fejezet: Élvezet: Használd ki a pozitivitás erejét

10. fejezet: Bátorság és kényelem: Egy különleges kapcsolat

2. lépés: TALÁLD KI, hová tartasz

11. fejezet: Ki akarsz lenni?

12. fejezet: Készítsd el komfortzónád víziós tábláját

13. fejezet: Szavaid ereje

14. fejezet: Irányítsd az érzelmeidet

3. lépés: IRÁNYÍTSD, hogyan jutsz el oda

15. fejezet: Alkalmazkodj, hogy kitágítsd a komfortzónádat

16. fejezet: Az identitásod vezesse a tetteidet

17. fejezet: Figyelj a gondolkodásodra

18. fejezet: A kapcsolatok ereje

III. RÉSZ: VÁLJ PROFIVÁ

19. fejezet: Barátkozz meg a lendülettel

20. fejezet: Teremts belső egyensúlyt erőpozícióval

21. fejezet: Fejlődés és flow: Ahol a csodák történnek

22. fejezet: Élj olyan életet, amelyet igazán szeretsz

Felhasznált irodalom

Források

Köszönetnyilvánítás

A szerzőről

ÜDVÖZÖLLEK

Kezdd itt!

Szeretném, ha mindent elfelejtenél, amit eddig mondtak neked a „komfortzónádról”, mert itt az ideje annak, hogy végre olyan életet teremts, amit szeretsz (és hogy talán a legnagyobb, legmerészebb álmaidat is elérd), méghozzá könnyedén és természetesen – és igen, kényelmesen.

Ez a könyv fellebbenti a fátylat arról a téves elképzelésről, hogy a komfortzónabeli élet megakadályoz abban, hogy a legjobb életed éld. Ideje szakítani ezzel az idejétmúlt paradigmával, és belépni valami egészen újba.

A komfortzóna nem az a hely, ahol tétlenül ücsörögsz, mert elégedett vagy azzal, ahol vagy. Nem az a hely, ami tele van akadállyal, nehogy megélhesd az álmaidat. A komfortzóna, ami ennek a könyvnek a témája, az a hely, amiben a fejlődés, a lehetőségek és az öröm legigazibb forrása lakozik. Ez a legjobb élet karnyújtásnyira van tőled, és én meg szeretném mutatni neked, hogy nem kell stresszelned azért, hogy elérd.

Ebben a könyvben nem azt fogom megosztani veled, amit másoktól is hallani szoktál. Sőt, meg kell mondanom, így még senkit sem hallottál beszélni a komfortzónáról. Szeretnélek megismertetni egy új elképzeléssel, amitől másképp fogsz dolgozni és játszani, és másképp tekintesz a kényelemre, a szenvedésre, a sikerre vagy a sikertelenségre, a zsugorodásra vagy a növekedésre.

A KOMFORTZÓNÁN KÍVÜLI ÉLETEM

„Soha nem fogsz elérni semmit, ha örökké csak álmodozol. Ennél sokkal realistábbnak kell lenned.” Milyen sokat hallottam ezt a kijelentést gyerekkoromban, mert amióta csak az eszemet tudom, álmodozó voltam. Valami hívott legbelül, és nagyobb álmaim voltak, mint én magam. Rózsaszín szemüvegen keresztül néztem a világot, és boldogan igyekeztem afelé, hogy minden helyzetnek meglássam a pozitív oldalát. Még akkor is, amikor az élet diszfunkcionális volt, tele zűrzavarral és kényelmetlenséggel.

Életem első néhány évében nagyon sok időt töltöttem a nagyszüleimmel, miközben az anyukám dolgozott, de nem tettem identitásom részévé azokat a nehéz életkörülményeket, amikben a családom élt. Észre sem vettem, hogy az anyám küzd. Most azt mondhatnád, én voltam az élő bizonyítéka annak, hogy a „tudatlanság egyenlő a boldogsággal”. Később elköltöztünk a nagyszüleimtől, elkezdtem általános iskolába járni, és ezzel elkezdődött a visszajelzések kora.

Amikor reggelente beléptem az osztályterembe, csúfoltak a ruháimon éktelenkedő foltok vagy lyukak miatt. Általában használt holmikat viseltem, és többször is felvettem őket a héten, néha anélkül, hogy kimostuk volna. Ebédidőben a konyhás néni hangosan, hogy az osztálytársaim is hallhassák, közölte, hogy „A te ebéded ingyen van”.

A szünetben az osztálytársaim a hinták körül ácsorogva a hobbijaikról és a családi utazásokról beszélgettek, és a történetükben általában egy anya és egy apa is szerepelt. Soha nem tudtam azonosulni velük. Az én anyám egyedülálló volt, segélyből élt, és egyedül nevelte négy gyermekét. Az apám elhagyott minket. Egyike volt annak a négy férfinak, akik gyerekkoromban a lányuknak neveztek.

Éveken keresztül kellett szenvednem azok miatt az ítéletek és gúnyolódások miatt, melyek szerint nem vagyok elég okos, vékony vagy népszerű. A „nem vagy elég jó” üzenet azonban soha nem állt összhangban azzal a mély és spirituális eredetű értékkel, amit saját magamban éreztem.

Nem csak az osztálytársaim láttak másnak. A tanárok is észrevették, hogy általában nem „tanulásra kész” állapotban érkeztem az iskolába, és vonakodva korrepetáltak, mert a többi diákkal ellentétben én nem értettem az anyagot.

Az otthoni élet sem volt egyszerűbb. Hálás voltam azért, hogy iskolába járhatok, függetlenül attól, mennyi visszautasításban vagy gúnyolódásban volt részem. Ekkoriban az iskola menekülés volt a számomra, és hozzászoktam, hogy elviseljem az ottani kényelmetlenségeket.

Sőt, azt mondták nekem, hogy a kényelmetlenség jó dolog.

„Ki kell lépned a komfortzónádból, ha valami fontosat akarsz tenni” – mondogatta a tanárom. Ebben a mondatban a nagyapám kijelentése visszhangzott: „Soha nem leszel sikeres, ha túl kényelmes vagy.” Az öltözőben, tornaóra előtt hallottam, hogy az egyik lány azt mondja a másiknak: „A szépségért meg kell szenvedni.”

Úgy tűnt, mindenki egyetért azzal a különös elképzeléssel, hogy a siker és az értékesség szintje azon múlik, mennyi fájdalmat és kényelmetlenséget vagyunk hajlandók eltűrni. Ezért ha változtatni akarunk a körülményeinken, ki kell lépnünk a komfortzónánkból, és el kell tűrnünk a kényelmetlenséget.

Az engem ért nehézségek ellenére változtatni akartam a körülményeimen. Fel akartam nőni, hogy nagy dolgokat érjek el, hogy segítsek másoknak, és hogy jobb hellyé tegyem a világot. Ez az igazság mélyen beleivódott a szívembe, annak ellenére. hogy körülöttem senki nem hitt a céljaimban és a vízióimban.

„Egy nap írni fogok egy könyvet, és ez meg fogja változtatni a világot” – magyaráztam harmadikos tanáromnak, amikor átadtam neki első próbálkozásomat, egy Abraham Lincolnról szóló könyvrészletet. Még mindig emlékszem gúnyos arckifejezésére, és arra az elutasító nevetésre, ami bármely szónál hangosabban fejezte ki, hogy Kristen, pocsék olvasó és író vagy. Még egyetlen regényt sem olvastál végig, soha nem lennél képes könyvet írni.

Visszatekintve azt látom, hogy folyamatosan kritizáltak azért, aki vagyok, és mindenért, ami természetesnek tűnt számomra. Amikor belejöttem a beszédbe, túl hangos voltam, vagy túl sokat beszéltem. Ha nem értettem meg valamit elég gyorsan, lassú voltam, vagy nem voltam elég ügyes. Ha megpróbáltam vezető lenni, főnökösködtem. Ha megpróbáltam kiállni magamért, túl okoskodó voltam. Bár hatalmas volt az önbizalmam, ahogy teltek az évek, hagytam, hogy a külvilág véleménye egyre inkább aláássa az önmagamról alkotott képemet és önértékelésemet. Végül elkezdtem elnyomni az összes adottságomat. Elkezdtem úgy tekinteni magamra, mint az a „túl sok” lány, aki kevés forrással rendelkezik ahhoz, hogy bármit is elérjen. Azt kérdeztem magamtól: „Ki vagyok én, hogy többet akarjak?”

De többet akartam. Mi volt tehát a megoldás? Hogy fogom megváltoztatni a sorsomat és ragaszkodni ahhoz, hogy sikeres legyek? Mindaz alapján, amit addig tanultam, azt gondoltam, tudom a választ: dolgozz keményebben, és kerülj minél kényelmetlenebb helyzetbe!

Mint oly sokan, én is magamévá tettem ezt az elképzelést, és beledobtam magam az élet sűrűjébe. Ha a munka és a kényelmetlenség az, amire szükség van ahhoz, hogy elérjem az álmaimat, azonosulni fogok a küzdelemmel. Ahányszor csak felébredt bennem a gondolat, hogy nem így akarok élni, hallottam, ahogy az egyik általam csodált ember ezt mondja: ki kell lépned a komfortzónádból. Ettől úgy éreztem, megerősítik túlzott erőfeszítéseimet.

Látod? A helyes úton jársz – mondogattam magamnak, még ha gyűlöltem is ezt az érzést. – Lehet, hogy még jobban ki kellene lépnem a komfortzónámból, hogy még elégedettebb legyek magammal.

Ennek az életmódnak az volt a veszélyes árnyoldala, hogy minél kényelmetlenebbül éreztem magam, annál inkább azzal a gondolattal azonosultam, hogy a szeretetért, az elfogadásért és az elismerésért meg kell felelnem másoknak. Azt gondoltam, okos vagyok, amikor rájöttem, hogy maszkot kell viselnem, és mosollyal kell elfednem a nehézségeimet. Ezt akkoriban nagyszerű túlélési mechanizmusnak éreztem.

Amikor középiskolás lettem, még erősebben vágytam arra, hogy kitörjek a körülményeimből, és elérjem nagy álmaimat. Muszáj volt sikeresnek lennem! Ezért azt tettem, amit szükségesnek éreztem: olyan kényelmetlenül éltem, amennyire csak lehetett. Minden reggel ötkor keltem, a céljaim megszállottja lettem, hagytam, hogy az embereknek való megfelelés legyen az életem, elkezdtem diétázni és napi kétszer edzeni, mindezt úgy, hogy közben tanultam.

Erőfeszítéseim elképesztő eredményekhez vezettek. Elkezdtem lenyűgözni a tanáraimat, és egyre inkább bekerültem az osztály élvonalába. Fogyni kezdtem. Az osztálytársaim kezdtek elfogadni és barátkozni velem. Végre feltörtem a kódot – mondogattam magamnak.

A megszállottja lettem annak, hogy feszegessem a határaimat, és azt hittem, hogy ez majd elvezet az álmaimhoz. Így hát eltemettem a fájdalmamat, és még keményebben dolgoztam azért, hogy ledobhassam a horgonyomat a viharos tengeren. Amíg egyre kijjebb toltam komfortzónám határait, nem volt szükségem tehetségre vagy képességekre. Csak még keményebben és keményebben dolgoztam, félretoltam a kényelmetlenséget, és nem vettem tudomást a növekvő stresszről és szorongásról.

Bár kiegyensúlyozatlan életet éltem, valahol mélyen nem láttam értelmüket azoknak a döntéseknek, amiket meghoztam. Bár belül megkérdőjeleztem azt a logikát, hogy a kényelmetlenség végül kényelmes élethez vezet, nem tudtam megfogalmazni ezt az ösztönös megérzésemet. Egyébként is, elkezdtem észrevenni, hogy a kényelmetlenségem valóban haladáshoz vezet, ezért megdupláztam az erőfeszítéseimet, hogy még kényelmetlenebbül éljek.

A főiskolán zsúfolásig teletöltöttem az órarendemet, a főiskola újságjánál dolgoztam, online vállalkozásba kezdtem, és a minimumra csökkentettem a társasági életemet. Még mindig magamon viseltem be nem gyógyított múltam álarcát: nagy teljesítményekre képes és a sikert hajhászó embernek álcáztam magam, és még mindig azt gondoltam, hogy végre rátaláltam az igazán működő módszerre.

Kívülről nézve nagyszerű körülmények között éltem. Kollégiumban laktam, és szabad voltam. Korán érkeztem az órákra, és raja voltam a dékáni listán. Senki sem látta, mi zajlik bennem, azt az állandó fájdalmat és stresszt, ami eltöltött, és azt az egyre elviselhetetlenebb nyomást, amit éreztem.

Végül mivel nem volt elég pozitív eszközöm ahhoz, hogy elengedjem és meggyógyítsam az általam cipelt terheket, és megbirkózzak a rám nehezedő nyomással, az életem szó szerint elkezdett széthullani. Kiégtem, ami hormonális egyensúlyhiány, hízás és extrém szorongás formájában nyilvánult meg. Az órák közben pánikrohamok törtek rám, amit korábban soha nem tapasztaltam. Ilyenkor azonnal ki kellett mennem a mosdóba, és amikor véget ért a roham, megrendülve és kimerülve tértem vissza. Végül abba kellett hagynom a főiskolát.

Természetesen összetörtem, és kínosnak éreztem a kudarcomat. A fejemben ott visszhangzott a mondás: „Fájdalom nélkül nincs győzelem.” Egyetlen módot ismertem a megküzdésre: hagytam, hogy továbbra is a szenvedély, a cselekvés és a kényelmetlenségek tápláljanak.

Magamra kényszerített rugalmasságom egy olyan állapotba vitt, amit ma már úgy hívok, hogy „túlélési zóna”. Ebben a legjobbat hoztam ki a helyzetemből, és túléltem a nehézségeket. Már nem az egyetem kollégiumában laktam, de nem adtam fel, és a lakásomból dolgoztam. Weboldalakat készítettem, és kihasználva a közösségi médiát, PowerSellerré{1} váltam az eBay-en. Ismét élvezni kezdtem, amit csinálok, de ezúttal is figyelmen kívül hagytam a stressz, a kimerültség és a túlterheltség jeleit.

A domináns elmélet továbbra is ott volt a fejemben: „Kristen, továbbra is ki kell lépned a komfortzónádból. Ez az egyetlen lehetőséged.” Ahányszor csak elértem a határomat, átléptem rajta. Büszke voltam magamra, amiért olyan jól „menedzselem” a dolgokat, és nem vagyok hajlandó feladni az álmaimat. Ha hiányzott belőlem egy készség, amit meg kellett tanulnom, megtanultam. Ha felkínáltak egy lehetőséget, belementem. A pihenés, a lazítás, az öngondoskodás és a szórakozás csak ritkán volt része az egyenletnek. Minden arról szólt, hogy még többet beleadjak a játékba, és a következő szintre emeljem magam.

Még több kiégésre volt szükségem ahhoz, hogy elkezdjek hallgatni arra a csendes belső hangra, ami megkérdőjelezte ezt a sok kényelmetlenséget. Sőt, valójában mélypontra kellett kerülnöm és teljes mértékben fel kellett adnom az életemet, hogy a hangok, amik kényelmetlenségre utasítanak, végre elhallgassanak.

A húszas éveimben jártam. Olyannyira kimerítettem magam, hogy már nem volt mit adnom – sem magamnak, sem másoknak. Lehangolt voltam, szorongtam, elhíztam, le voltam égve és teljesen elvesztem. Olyannyira túlfeszítettem magam, hogy kimerültem. Valójában kilöktem magam a túlélőzónából egy olyan helyre, amit ma már „beletörődés-zónának” hívok, és ahol fizikailag összeomlottam. A 3. fejezetben részletesebben is el fogom magyarázni ezeket a zónákat, egyelőre azonban elég, ha annyit tudsz, hogy ebben a zónában, amit a félelem ural, hetekig ki sem tudtam kelni az ágyból. Életem minden területe összeomlott. Arról szólt az életem, hogy megpróbáltam egyik napról a másikra élni – gyakran egyik óráról a másikra. Minden percemet az ágyban töltöttem, és fuldokoltam a negatív érzelmekben: az aggódásban, a mások hibáztatásában, a neheztelésben, a depresszióban és a szorongásban, csak hogy néhányat említsek. Beleestem a kétségbeesés és az önutálat mély, fekete lyukába, és fogalmam sem volt, hogy fogok kimászni belőle. Még azt sem tudtam, sikerülhet-e egyáltalán.

Emlékszem, hogy először a húszas éveim közepén mentem el terápiára. Muszáj volt, miután beutaltak egy kórházba kivizsgálásra. Az egyik szerettem bejelentette, hogy öngyilkos gondolataim vannak, és hogy képtelen vagyok felkelni az ágyból.

Amikor beléptem az ajtón, és először találkoztam a terapeutámmal, fogalmam sem volt, mire számítsak. Szégyelltem megosztani a történetemet, de megtettem, és már aznap este hatalmas gyógyulást éreztem. Életemben először szavakba öntöttem a fájdalmamat és belső szégyenemet, és megosztottam az általam cipelt terheket. A könnyek és a megkönnyebbülés sóhaja egyszerűen felemésztett. A terapeuta válasza nem az volt, amire számítottam:

– Látta már a The Munsterst? – kérdezte a népszerű sorozatra utalva, amit akkoriban ismételtek a tévében. Azt válaszoltam neki, hogy igen.

– Nos – folytatta. – Ön olyan, mint Marilyn karaktere. Pozitív és normális. Sokkal inkább önmaga kellene, hogy legyen.

Életemben először éreztem, hogy látnak.

Nem az volt a baj, hogy ki vagyok, milyennek látom a világot, vagy hogy minek van értelme számomra, vagy nincs. Az volt a baj, hogy visszautasítottam magam, és nem vettem tudomást a saját belső vezetőmről, a saját intuíciómról. Akárcsak a The Munsters Marilynje, én is „pozitív és normális” voltam, de átadtam magam annak az elképzelésnek, hogy én tévedek, és másoknak van igazuk. Mások véleménye – és gúnyolódása – alapján építettem fel az életemet, a világnézetemet és a sikerre vonatkozó terveimet.

Ez a felismerés segített abban, hogy túl komolyan vegyem a külvilág véleményét, és engedélyt adott arra, hogy visszatérjek a saját igazságomhoz. Amikor levetettem magamról az összes címkét, amiket hagytam, hogy mások aggassanak rám, végre éreztem saját magam. Végre hazatértem önmagamhoz. Ez volt a legmegnyugtatóbb érzés, és innentől kezdve sohasem néztem vissza. Elkezdődött a gyógyulásom és egy mély, személyes, fejlődéssel teli munka.

VISSZATÉRÉS A KÉNYELEMHEZ

Azért osztom meg veled a történetemet, hogy belásd, nem kell kényelmetlenül élned. Nem kell folyamatosan stresszelned és szoronganod ahhoz, hogy sikeres legyél.

Az a szomorú igazság, hogy nem én vagyok az egyetlen, aki így élt. A sok önsegítő és pozitív gondolkodásra sarkalló irodalom ellenére a kutatások szerint az amerikai népesség több mint fele naponta tapasztalja meg a stresszt, az aggódást vagy a frusztrációt, és egy nemrég végzett Gallup-felmérés szerint ötből egy amerikai „olyan erősen szorong vagy depressziós, hogy nem tudja elvégezni a napi elfoglaltságait”. Egy olyan korban élünk, ami a túlhajszoltságot díjazza és jutalmazza, és egy olyan társadalomban, ami teljesen normálisnak találja, ha a munka javára elszalasztjuk a szórakozást és a pihenést. És ha időt szánsz a családodra vagy egy nyaralásra, általában a stressz vagy a szégyen érzése is ott van benned.

Könyvemben visszatekintek a történetemre, és részletesebben is megosztom majd veled, hogyan tudtam kilépni a stressz és a túlóra körforgásából, hogy belépjek a flow állapotába, az igazi komfortzónámba. Pontosan megosztom veled azokat az eszközöket és technikákat, melyek segítettek nekem, és remélem, neked is fognak. Azoknak az embereknek a sikertörténeteit is megosztom veled, akik olyan típusú sikereket értek el, amiket végül én is, amint benne maradtam a komfortzónámban. Ezek a típusú sikerek számodra is elérhetővé válnak, ha te is benne maradsz a tiédben.

A társadalom jelenlegi „lépj ki a komfortzónádból” paradigmája stressztől gyötört munkamániásokat nevel, akik szoronganak, és az idő túlnyomó részében nem elégedettek. Megrémiszt, milyen sokan írnak nekem, és osztják meg, hogy semmire sem vágynak jobban, mint hogy kivegyenek egy napot (vagy hetet), hogy pihenjenek és regenerálódjanak, de már attól is bűntudatot éreznek, ha erre gondolnak. Lájuk, hogy ez az életmód visszatükröződik a depresszió és más pszichés zavarok növekvő terjedésében.

Ma már egészen más társadalomban élünk, mint korábban, mégis azok a régi meggyőződések és értékek mozgatják az életünket, melyek már nem működnek. Azt mondták nekünk, hogy azért nem lehetsz sikeres, mert nem hajtod magad eléggé.

Én azonban arra bátorítalak, hogy tedd fel magadnak a kérdést: Tényleg „ki kell lépned a komfortzónádból”?

Azért vagyok itt, hogy elmondjam neked, én már voltam ott, végigcsináltam, és nem működik. A kényelmetlen élet nem segít abban, hogy elérj valamit vagy kiemelkedj, sőt, inkább kimeríti az erőforrásaidat, és súlyosbítja a problémákat, melyekkel már egyébként is szembesülsz.

A kényelmetlenség hajszolása csak hozzáláncol a kényelmetlenséghez. Az az igazság, hogy nem teremthetsz beteljesült életet, ha kényelmetlenül élsz.

Amikor engedélyt adtam magamnak arra, hogy benne maradjak a komfortzónámban, annak ellenére, hogy ezt a témát tévhitek övezik a társadalomban, végre képessé váltam arra, hogy meggyógyítsam a múltbéli traumákat, és olyan életet teremtsek, amire mindig is vágytam. A saját elképzeléseim szerint. És ezt a flow-ban tettem – a saját flow-mban. Engedélyt adtam magamnak arra, hogy időt kapjak, hogy odafigyeljek a testemre, hogy lelassuljak, amikor kell, és hogy tiszteljem a saját szükségleteimet. Beláttam, hogy egyetlen óra sem ketyeg a fejem felett, ami arra emlékeztetne, hogy már majdnem elkéstem. Hozzáfértem igazi erőmhöz. Az igazi lényegemhez. Ahhoz, aki vagyok, amiért itt vagyok, és amit tennem kell. Ahhoz az igazsághoz, amit csak én láthatok, érezhetek, alkothatok, és aminek a virágzását csak én hagyhatom.

A kellemetlenségek hajszolása hozzáláncol téged a kényelmetlenséghez. Az az igazság, hogy úgy nem lehet teljes életet teremteni, ha kényelmetlenül érzed magad.

A könyv, amit most a kezedben tartasz, a csúcspontja mindannak, amit akkor tanultam, miközben a komfortzónámban maradva felépítettem az áloméletemet – nem a komfortzónán kívül. Remélem, hogy miközben olvasod, egyre kényelmesebbnek fogod érezni, hogy a komfortzónádon belül is időt tölts.

Amint belépsz a komfortzónádba, azon fogsz csodálkozni, hogyan élhettél eddig rajta kívül. Idővel hozzá fogsz férni belső bölcsességedhez, kreativitásodhoz és céltudatosságodhoz. Komfortzónádban élve kihasználod a pozitivitás erejét, méghozzá kényelmesen és hitelesen. Ha komfortosan érzed magad ott, ahol éppen vagy, egyre kreatívabb, energikusabb, magabiztosabb és erősebb leszel.

A komfortzónabeli lét olyan pozitívan és drasztikusan megváltoztatta az életemet, hogy sokan csodának írnák le az utamat. Nem igazán lehet mélyebbre kerülni annál, mint ahol én voltam másfél évtizede, most viszont világszerte emberek millióit inspirálom Power of Positivity márkámmal, ami a haladó gondolatok globális központjává vált, és aminek világszerte több mint ötvenmillió követője van. Sikerült legyőznöm súlyos szorongásomat, pánikrohamaimat és depressziómat anélkül, hogy gyógyszerekre szorultam volna. Testsúlyom felétől megszabadultam, és egészségesebbnek érzem magam, mint valaha. Két gyönyörű kislánynak adtam életet, annak ellenére, hogy azt mondták, soha nem lehet gyerekem. A csődtől eljutottam az anyagi bőségig, a munkanélküliségtől pedig addig a sikeres vállalkozásig, amit imádok csinálni.

Megélem a szenvedélyemet, beteljesítem a céljaimat, és a hiteles énemet is megmutatom a világnak. Őszintén boldog vagyok.

Természetesen még mindig tanulok és változom. Vannak az életemnek olyan kihívásai és területei, amikben fejlődöm, de boldog és hálás vagyok az utazásért, ez a fejlődés ugyanis már nem fájdalmat jelent számomra. És már nem az egészségem és a kapcsolataim rovására történik. A komfortzónámból cselekedve a fejlődés olyan természetes, mint a légzés. A részemmé vált, és természetesen, automatikusan történik.

MIÉRT ÍRTAM MEG EZT A KÖNYVET?

Képzeld el, hogy mindent elérhetsz, amire vágytál anélkül, hogy kockára tennéd a lelki nyugalmadat, az egészségedet, a hosszú életet, a kapcsolataidat és a boldogságot. Képzeld el, hogy kevesebb stresszel és több flow-val teremtesz bőséges és teljes életet anélkül, hogy azt éreznéd, keményen kell küzdened.

Ezt a fajta könnyű, intenzív növekedést tapasztaltam meg a komfortzónámban, és azt szeretném, ha te is megtapasztalnád. Végül is ezért írtam meg ezt a könyvet.

Nagyon izgatott vagyok, amiért együtt indulunk el ezen az úton, és biztos vagyok abban, hogy sikerre jutsz a könyvben bemutatott módszereknek és eszközöknek köszönhetően. Tudnod kell, hogy a könyvem nem arról szól, hogy az én utamat járd, hanem arról, hogy kitaláld a sajátodat. A te komfortzónád már önmagában is különleges. Ezért teljes mértékben rajtad múlik, hogy megismerd a saját komfortzónádat, és hogy egész életeden át egészséges kapcsolatot alakíts ki vele.

Hiszek benned, az álmaidban és egyedi utadban. Itt az ideje, hogy meg is valósítsd őket! Biztos vagyok benne, hogy a komfortzónádban élve is rátalálsz az igazi énedre, és szerelmes leszel abba, aki vagy. Ez a legjobb, leghatékonyabb és legélvezetesebb módja a bőségben élt életnek.

Nem azért születtünk erre a bolygóra, hogy szenvedjünk, vagy hogy túléljünk. Elképesztően erős, fejlődőképes lények vagyunk, akik képesek megtapasztalni a legnagyobb örömet, boldogságot, szabadságot és szeretetet.

Most, hogy már több mint egy évtizede a komfortzónámban élek, szilárdan meg vagyok győződve arról, hogy boldog és beteljesült élethez vezet. Más sikeres emberek életét is kutattam és tanulmányoztam, és megfigyeltem, hogy anélkül, hogy észrevennék, ők is a komfortzónájukban élnek.

Rájöttem, hogy eredendően arra törekszünk, hogy kényelmes életet éljünk. Szó szerint mindent leegyszerűsítünk és rendszerezünk azért, hogy még kényelmesebben éljünk. A kényelem a természetes állapotunk.

Ha kilököd magad a komfortzónádból, tulajdonképpen elutasítod magad. Ezért amikor ragaszkodsz ahhoz, hogy a komfortzónádon kívül élj, elveszíted önmagad. A krónikus kényelmetlenség miatt kételkedni kezdesz az ösztöneidben, az értékességedben és abban, hogy szerethető vagy. Ha kilököd magad a komfortzónádból, elveszíted az önmagadba és másokba vetett bizalmadat, nem bízol a saját képességeidben, és veszélyes, fenyegető helyként tekintesz a világra.

Ez a könyv nem arról szól, hogy az én utamat járd, hanem arról, hogy kitaláld a sajátodat. A te komfortzónád már önmagában is különleges. Teljes mértékben rajtad múlik, megismered-e, és hogy egész életeden át egészséges kapcsolatot alakítasz-e ki vele.

Komfortzónád az a hely, ahol a legmélyebb boldogságra lelhetsz. Ezért vált a szenvedélyemmé, hogy megosszam veled a vele kapcsolatos felfedezéseimet és azt, hogyan élhetsz benne. Mert azt szeretném, ha álmaid életét élnéd, de közben kényelmesen, biztonságban, magabiztosnak és boldognak éreznéd magad. A te álmaid valószínűleg különböznek az enyéimtől. Lehet, hogy egy diplomára vágysz, családot szeretnél alapítani, másfajta karrierbe kezdenél, túl szeretnél jutni egy betegségen, formába kerülnél, egy otthonra vágysz, a hobbidból élnél meg, megtanulnál egy nyelvet, vagy be szeretnéd utazni a világot. A komfortzónabeli élet és teremtés az összes vágyad esetében működik, és abban is támogat, hogy alkalmazkodj az élet hullámvölgyeihez. Tulajdonképpen egy horgony, ami akkor sem mozdul el, amikor a körülmények viharossá válnak. Nem számít, hol tartasz az életedben, vagy mit csinálsz éppen, ha belépsz a komfortzónádba, biztosan és könnyedén haladsz valamennyi vágyad felé, és közben kényelmesen, magabiztosan és békésen érzed magad.

Szeretném, ha TE is ezt éreznéd.

Szeretném, ha TE is tudnád, hogy bármit megkaphatsz, amire csak vágysz.

Szeretném, ha TE is boldog lennél, a körülményektől függetlenül is.

Szeretnélek boldognak látni TÉGED, mert álmaid életét éled.

Szeretném, ha TE is az élet flow-jával összhangban teremtenél.

És szeretném, ha mindezt TE is a komfortzónádból kiindulva tennéd.

HOGYAN HASZNÁLD EZT A KÖNYVET?

Amikor elkezded olvasni ezt a könyvet, szeretném, ha bíznál az újrakezdés erejében. Igen, a változás ijesztő lehet, a komfortzónádon belüli változás azonban izgalmas lesz.

A legjobb, ha úgy kezdesz neki a könyv olvasásának, hogy az elején kezded, és sorban haladsz a fejezetekkel. Néha izgalmas lehet előreugrani, ebben a könyvben azonban a fejezetek egymásra épülnek, és három fő részben bontakoznak ki:

Az I. részben arról olvashatsz, miért fontos, hogy kényelmesen éljünk. Megosztom veled azokat az elméleteket, kutatásokat és történeteket, amik arra inspiráltak, hogy a komfortzónámból éljek, és megírjam ezt a könyvet. Remélem, hogy ezek a fejezetek meggyőznek majd arról, hogy mélyebbre áss a könyvben, és megtanuld, hogyan élj és gyarapodj a komfortzónádon belül. Néhány fontosabb elméletet is bemutatok neked ezekben a fejezetekben, melyekhez időről időre vissza fogok térni. Ezek közé az elméletek közé tartoznak a korlátozó meggyőződések, az élet három zónája és a kényelmes teremtés folyamata. Tekints úgy ezekre a fejezetekre, mint annak az épületnek az alapjaira, amit közösen építünk.

A II. részben a kényelmes teremtés folyamatát mutatom be. Mindazokat az elméleteket, eszközöket és technikákat, melyekre szükséged lesz, hogy a saját komfortzónádban gyarapodhass. Ez a könyv központi része, mert bemutatja azt a hatásos háromlépéses folyamatot, amit az elmúlt évtizedben alkalmaztam álmaim életének megteremtésére, és ami lehetővé tette, hogy benne maradjak a komfortzónám nyújtotta biztonságban.

Amint feldolgoztad az első két részt, a III. részben profivá válhatsz plusz eszközökkel, ötletekkel és folyamatokkal, hogy a komfortzónából élt élet szokása berögzüljön. Itt olyan stratégiákat osztok meg veled, melyek segítettek megerősíteni a kapcsolataimat, és melyek annak ellenére sem gyengültek, hogy úgy döntöttem, másképp élek, mint amit az emberek többsége elfogadhatónak tart.

A fejezetek számos olyan gyakorlatot is tartalmaznak, melyek elmélyítik tudásodat, és segítenek, hogy a tanultak még inkább valósággá váljanak. A lehető legtöbb pozitív változás eléréséhez már akkor legyen nálad egy üres jegyzetfüzet vagy napló, valamint egy toll, amikor elkezded olvasni a könyvet. Jegyezd fel minden egyes fejezetnél a gondolataidat, az ahapillanataidat és a meglátásaidat. Amikor egy gyakorlathoz érsz, állj meg, és jegyezd fel a gyakorlat eredményeit a naplódba.

Fontos, hogy minden gyakorlatot elvégezz. Ahhoz, hogy valóban megértsd és megvalósítsd a könyvben bemutatott elméleteket, muszáj elvégezned a velük járó munkát. A naplóbejegyzések segítenek felfedezni, milyen kapcsolatban állsz ezekkel az elméletekkel, és hogy milyen korlátai vannak benned a komfortzónádból élésnek és alkotásnak. Ezenkívül számos gyakorlat a korábbi gyakorlatokban adott válaszaidat fogja kiindulópontként használni.

Miután elolvastad a könyvet, és elvégezted a gyakorlatokat, bármikor visszatérhetsz hozzájuk, hogy felelevenítsd az olvasottakat, hogy felfrissítsd az emlékeidet, vagy hogy újra elvégezd a gyakorlatokat. Addig azonban arra kérlek, hogy egymás után olvasd el a fejezeteket.

A könyvet úgy terveztem, hogy belső utazásra vigyen téged, ami óvatosan elvezet a komfortzónából élés és alkotás felé.

Végül pedig, miközben olvasod a könyvet, ne feledkezz meg arról, hogy kapcsolatba lépj velem és a Power of Positivity közösséggel. Oszd meg a gondolataidat, az ahapillanataidat és meglátásaidat, és engedd, hogy a közösségünk a szövetségeseddé váljon. Hogy segítsünk téged ezen az úton, a csapatommal összeállítottunk egy oldalt, ahonnan további anyagokat tölthetsz le, és inspiráló történeteket olvashatsz olyan emberektől, akik a komfortzónájukból kiindulva cselekedtek, és kapcsolatba léptek a közösségünkkel. További információkért látogass el a www.thecomfortzonebook.com/resources weboldalra.

Alig várom, hogy elkezdd! Merüljünk is bele!

3 eszköz, hogy kapcsolatban maradjunk!

Egy új, izgalmas területet fedezünk most fel, és nem szeretném, ha egy percre is egyedül éreznéd magad ezen az úton. Maradjunk kapcsolatban a következő módokon:

1. Jelölj be a kedvenc közösségi oldalaidon. Küldj egy hellót, és jelentsd be, hogy elkezdted az utazásodat: tölts fel egy fotót a könyvvel, és jelölj meg rajta: @positivekristen.

2. Oszd meg, mikor vagy benne a komfortzónádban. Légy kezdeményező a közösségedben, és ossz meg egy fotót, ami azt mutatja, hogy a komfortzónádban vagy! Taggelj be, és használd a #comfortzone hashtaget.

3. Csatlakozz a Comfort Zone klubhoz. Lépj kapcsolatba a környékeden és világszerte haladó gondolkodású emberekkel, akik ugyancsak elolvasták ezt a könyvet! Látogass meg minket a www.thecomfortzonebook.com/club oldalon.

Ha már kapcsolatban állunk, bármikor küldhetsz egy hellót. Nyugodtan oszd meg, ha van egy ahapillanatod vagy kedvenc idézeted, és jelölj meg engem. Amennyire csak tőlem telik, figyelni fogok rájuk, és továbbosztom!

Ez egy 60 napos motivációs napló, melyben nemcsak a napi hangulatodat tudod követni, de segítségével felfedezheted, hogyan használhatod a pozitivitás erejét, hogyan edzheted az elmédet, és hogyan terelheted jobb irányba az életedet. Mindössze 3-3 percet kell rászánnod reggel és este, hogy gondolkodásmódodat, egészségedet és céljaidat tekintve a helyes útra kerülj.

{1} Olyan eladó az eBayen, akit az értékesítés mennyisége, az ügyfelek elégedettsége és az oldal irányelveinek betartása alapján exkluzív előnyökkel ismernek el – A szerk.