Víz

és

csokoládé

E L L Y N E

© Ellyne, 2021

.

Egy szerelmi vallomás, egy érzelmi vihar a vágyakozás, képzelet világában.

.

Talán bolond lennék, amiért belemegyek

egy megrögzött elmejátékba.

Éjszakánként forgolódva, semmi másra

nem vágyakozva,

csak egy olyan képzeletre, amelyről

szeretném azt, ha igaz lenne.

Talán néha elhittem,

hogy nem kell tennem semmit,

fotelben ülve, kényelemben várni,

a felötlő ösztönös megérzésre nem hallgatni.

.

Ködös tekintettel,

dobogó szívvel,

remegő végtagokkal,

izgatottan várni,

de nem tenni semmit…

Te bolond, ha hasonlóképp látsz,

mint én téged álmaimban.

.

Bocsájtsd meg nekem lustaságom,

és azt,

mennyire nem vagyok képes látni,

mennyire nem vagyok képes érezni,

ennek az egésznek a súlyát.

Te talán vársz rám,

míg én félelembe burkolva csak ülök,

és szintén várok.

Rád…

Hogy bekopogsz,

hogy megragad a fotómról sugárzó állhatatosság,

amellyel olykor még önmagam is hitegetem.

Édes csokoládé ízére emlékeztet az a méreg,