Table of Contents

- Prológus

- London, Peckham városrész

- Első fejezet

- Az ötödik születésnap

- Második fejezet

- Indul a buli!

- Harmadik fejezet

- Egy apró összeesküvés

- Negyedik fejezet

- Az üzlet, az üzlet!

- Ötödik fejezet

- Tetőfokán a hangulat

- Hatodik fejezet

- Alejandro nehéz keresete

- Hetedik fejezet

- Damon

- Nyolcadik fejezet

- A titokzatos táncos

- Kilencedik fejezet

- Jörgen, az idióta

- Tizedik fejezet

- A titokzatos TJK

- Tizenegyedik fejezet

- Vadászat

- Tizenkettedik fejezet

- Az üzenetek

- Tizenharmadik fejezet

- Egyetlen éjszaka

- Tizennegyedik fejezet

- Pénz vagy Hassan?

- Tizenötödik fejezet

- Második pozíció

- Tizenhatodik fejezet

- Bírd ki!

- Tizenhetedik fejezet

- Utójáték

- Tizennyolcadik fejezet

- Fura beszélgetés

- Tizenkilencedik fejezet

- Ali Al-Dabuzi, a nagybácsi

- Huszadik fejezet

- Az irodában

- Huszonegyedik fejezet

- A büntetés

- Huszonkettedik fejezet

- Mindenki csak használ…

- Huszonharmadik fejezet

- A tánc

- Huszonnegyedik fejezet

- A véletlen besegít

- Huszonötödik fejezet

- Összeomlás

- Huszonhatodik fejezet

- Emlékezetes éjszaka

- Huszonhetedik fejezet

- Belehalni az élvezetbe

- Huszonnyolcadik fejezet

- Búcsú nélkül

- Huszonkilencedik fejezet

- Bizonytalanság

- Harmincadik fejezet

- Cselszövés és meglepetés

- Harmincegyedik fejezet

- A terv

- Harminckettedik fejezet

- Meglepetés!

- Előzetes a második részhez

REBECA GREEN

CHANG

REBECA GREEN

CHANG

Ragadozók sorozat

ELSŐ RÉSZ

© Rebeca Green 2026.

Magyarországon kiadja a

HELMA Könyvek

Rebeca Green

A legtöbb e-könyvet eladott szerző a Helma Kiadónál, 2025-ben

A könyvet kiadja Magyarországon a HELMA Könyvek

Cím: 2049 Diósd, Hársfa utca 5/2.

Telefon: +36 (1) 8555– 333

E– mail cím: info@helma.hu

Webcím: www.helma.hu

A kiadásért felel a HELMA Könyvek ügyvezetője:

Dvariecki Bálint

Kiadás dátuma: 2026. 02. 24.

ISBN 978-615-113-192-3

Copyright

Borítóterv: Bakó Lilla

Olvasószerkesztő, korrektor: Sike Erzsébet

A szerző elérhetősége: skybook0401@gmail.com

Facebook: https://www.facebook.com/skystbook/

Szerzői jog – Copyright: 2026 by © Rebeca Green

Minden jog fenntartva – All right reserved

Minden jog fenntartva. Jelen kiadvány bármely részét tilos a kiadó írásos engedélye nélkül módosítani, sokszorosítani, bármilyen elektronikus vagy gépi formában és egyéb módon közzétenni vagy terjeszteni, beleértve a fénymásolást, felvételkészítést és mindenfajta információtároló vagy – visszakereső rendszert.

A könyv bármely részletének a közléséhez, bármilyen céllal, a kiadó írásbeli engedélye szükséges, kivételt képeznek a Helma Kiadó és az MKMT mozgalom hivatalos bloggerei, akik 600 (azaz hatszáz) karakter erejéig szabadon idézhetnek a könyvből.

Jelen mű kitalált történet. A nevek, személyek, helyszínek és események a szerző képzeletének termékei, vagy fiktív módon alkalmazza őket. Bármely hasonlóság élő vagy halott személlyel, üzlettel, vállalattal, eseménnyel vagy helyszínnel teljes mértékben a véletlen műve, és nem a szerző szándékát tükrözi.

p

A szerző eddig megjelent könyvei

Silk (Selyem)

Megjelenés éve: 2024. szeptember 18.

Gift (Ajándék)

Megjelenés éve: 2024. október 28.

No jealousy! (Féltékenység kizárva!)

Megjelenés éve: 2024. december 04.

Dögös négyes sorozat:

Dance (Tánc)

Megjelenés éve: 2025. február 20.

Dance again (Még mindig tánc)

Megjelenés éve: 2025. március 18.

Nem vagy az apám többé!

Megjelenés éve: 2025. június 25.

Nászút egyedül

Megjelenés éve: 2025. július 16.

Tartalomjegyzék

Prológus, London, Peckham városrész

Első fejezet, Az ötödik születésnap

Második fejezet, Indul a buli!

Harmadik fejezet, Egy apró összeesküvés

Negyedik fejezet, Az üzlet, az üzlet!

Ötödik fejezet, Tetőfokán a hangulat

Hatodik fejezet, Alejandro nehéz keresete

Hetedik fejezet, Damon

Nyolcadik fejezet, A titokzatos táncos

Kilencedik fejezet, Jörgen, az idióta

Tizedik fejezet, A titokzatos TJK

Tizenegyedik fejezet, Vadászat

Tizenkettedik fejezet, Az üzenetek

Tizenharmadik fejezet, Egyetlen éjszaka

Tizennegyedik fejezet, Pénz vagy Hassan?

Tizenötödik fejezet, Második pozíció

Tizenhatodik fejezet, Bírd ki!

Tizenhetedik fejezet, Utójáték

Tizennyolcadik fejezet, Fura beszélgetés

Tizenkilencedik fejezet, Ali Al-Dabuzi, a nagybácsi

Huszadik fejezet, Az irodában

Huszonegyedik fejezet, A büntetés

Huszonkettedik fejezet, Mindenki csak használ…

Huszonharmadik fejezet, A tánc

Huszonnegyedik fejezet, A véletlen besegít

Huszonötödik fejezet, Összeomlás

Huszonhatodik fejezet, Emlékezetes éjszaka

Huszonhetedik fejezet, Belehalni az élvezetbe

Huszonnyolcadik fejezet, Búcsú nélkül

Huszonkilencedik fejezet, Bizonytalanság

Harmincadik fejezet, Cselszövés és meglepetés

Harmincegyedik fejezet, A terv

Harminckettedik fejezet, Meglepetés!

Előzetes a második részhez

Prológus

London, Peckham városrész

A

belváros csillogásától távolabb, London dél-keleti részén fekszik Peckham, az a városrész, amely mindig is kilógott a rendezett londoni képből.

A környék identitását mélyen meghatározza a multikulturális közeg. Ázsiai, afrikai, karibi és európai gyökerekkel rendelkező közösségek alakítják a mindennapokat, nem egymás mellett, hanem egymásba fonódva.

Az utcákon keveredik a nyelv, a zene, az illatok. A boltok kirakatai és a piacok standjai a világ különböző pontjait idézik. Ez a sokféleség nemcsak elfogadott, hanem a városrész motorja: Peckhamben a különbözés az alapállapot.

A városrész egyik legerősebb tartópillére a nagyszámú és látható meleg közösség, amely természetes módon illeszkedik ehhez a nyitott, befogadó szellemiséghez. Itt a másság nem szorul magyarázatra, hanem része a mindennapi életnek.

Öt éve, szinte a semmiből nyitott meg a városrész azóta kultikussá vált létesítménye: A Három Ragadozó Klubja.

A gyönyörű, ám kissé elhanyagolt, Edward-korabeli épület alapterülete kicsivel több volt, mint kétezerháromszáz négyzetméter. A főbejáratot helyreállították, teljes pompájában díszlett. Az oroszlánkörmös réz kopogtatók, mintha csak a klub nevéhez készültek volna.

A nagy belmagasságú földszint felett mindössze két emeletet építettek annak idején. A bennfentesek a klub szolgáltatásai alapján az alagsort Pokolnak, a földszintet Purgatóriumnak, az első emeletet a Mennyországnak hívták.

Hogy miért?

A Mennyország szintje rejtette a minden kényelmet kielégítő, privát szobákat! Egy hátsó körfolyosón át lehetett megközelíteni, kizárólag a biztonsági szolgálat kíséretében. Ők nem csak a vendégek biztonságára vigyáztak, de arra is, hogy ne futhassanak össze másokkal!

Minden szoba hangszigetelt volt. Ha valaki mégis zenét akart hallgatni, akkor egy panel segítségével megtehette. Több, mint négyezer különböző zeneszámból lehetett választani.

A berendezés éppúgy alkalmas volt egy titkos megbeszélésre, mint a vágyak kiélésére. A földszintre néző üvegfal biztosította az élményt, hogy bentről mindent láthattak, ami lent zajlott, de a szobában lévők, rejtve maradtak.

Ezeknek a privát szobáknak az árait még Londonban is csak egy igen jól kereső réteg engedhette meg magának, ennek ellenére az eltelt öt évben nem volt egyetlen este, egyetlen üres szoba sem. A vendégek ritkán hoztak partnert magukkal, inkább a fellépők, vagy a földszinten szórakozó fiatalok közül választottak alkalmi játszótársat. Aki egyszer felkerült a „Mennyekbe”, az ritkán távozott több ezer fontnál kevesebbel az éjszaka végén!

A Mennyország kapujában Chang Taj Pen állt, a kínai származású tulajdonos. Nála nem volt kedvezmény, és nem volt barátság! Az agya helyén egy komputer működött, annak minden, érzelemtől mentes funkciójával együtt.

Magas, vékony teste, szinte lányosan finom vonásai, sokakat megtévesztett. Chang tudta, hogyan hálózza be az embereket! Egy pók precizitásával szőtte a hálóját! Senki nem menekülhetett előle!

A pinceszint, avagy a Pokol rejtette a híres és hírhedt BDSM klubot. Oda már csak a szigorúan megszűrt tagság tehette be a lábát! Az éves tagdíj az induláskor százhúszezer angol font volt! És ez minden évben nőtt! Mire elérték az ötödik évet, már kétszázharmincötezer font volt az éves belépő! Szó szerint, mert ez csak a belépésre jogosította fel a tagságot, meg a közösségi tér használatára. Plusz költségként jelentkezett, amit ott fogyasztottak, és a szolgáltatások, amit – vagy akit, igénybe vettek!

A Pokol szintet egyenesen a Fekete Herceg, avagy az angolai származású Penda Lekgwati uralta! Minden szempontból! Ő volt London legkeresettebb, legkíméletlenebb és legkegyetlenebb dominánsa! A korbácsok nagymestere! Külön testőrök vigyáztak – nem Pendára, az ügyfeleire! Hogy még időben leállítsák a Herceget, ha kell!

A Pokol szintjén nem voltak tabuk, ahogy rangok, címek vagy nevek sem! Itt nem voltak baráti csevegések. Nevetés helyett fájdalmas kiáltásokat lehetett leginkább hallani. A közösségi tér, a szobák, mind a sötét kéjt szolgálták!

És hogy az este végére mindenki életben maradjon, arról az állandó orvosi szolgálat gondoskodott. Még egy egyszerű műtőhelyiség is a rendelkezésükre állt a túl sokat bevállaló suboknak, akár klubtagok, akár alkalmazottak voltak.

A Purgatórium, azaz a földszinti helyiség főnöke, személyesen Második Lord William Ormond volt, aki ezt az egész épületet megörökölte, az apja hirtelen halálát követően.

Ahhoz, hogy kifizethesse egy ilyen drága ingatlan után, a minden kedvezménnyel együtt is, majdnem kétmillió fontnyi örökösödési adót, pénzt kellett kölcsönkérnie. Chang és Penda elfogadta a felajánlott tulajdonrészt cserébe, és néhány hónap múlva megnyílt A Három Ragadozó Klubja.

Az épület legfelső szintjét a három tulajdonos használta, ma már főleg irodának. A kezdeti időkben ott is laktak. A lakosztályok mára csak a kényelmet szolgálták: itt élték ki „munkaidő alatt” a vágyaikat az alkalmi partnereikkel.

Ennek köszönhetően, senki nem tudta, hogy valójában hol laknak! Azok, akik mindig többet akartak, akik megszállottként futottak utánuk, csak a klubban kerülhettek a közelükbe. És csak akkor, ha erre a biztonsági szolgálat is utasítást kapott.

A földszinten a hét mindennapján, egy klasszikus, bárki számára elérhető, élvezhető, zenés, műsoros szórakozóhely szolgálta a kikapcsolódást. Délután hattól este tízig vacsorázhattak is a vendégek, tíz után kezdődött a műsor: minden este más. Táncosok, zenészek, színészek, heterók, melegek, transzok, leszbikusok… Bárki helyet és teret kaphatott a tulajdonosoktól, aki vállalta a szigorú feltételeket: pontosság, minőség, megbízhatóság.

A hétvége volt az „őskáosz”, ahogy a tulajdonosok hívták a péntek és szombat éjszakát. Ilyenkor minden művészeti ágból a legtehetségesebbek léptek fel!

De nem csak ezért volt teltház minden éjjel!

Ebben a klubban nem voltak botrányok! A rendőrség nem tette kétes tiszteletét, de messzire elkerülték az éjszakai élet hiénái is. A mosdóban nem árultak drogot, és attól sem kellett félni, hogy megerőszakolják, vagy kizsebelik az ittas vendégeket.

A Három Ragadozó Klubja maga volt a tökéletes kontrol! Hideg, számító, kegyetlen!

Pont olyan, mint a három tulajdonos!

Első fejezet

Az ötödik születésnap

A

klub már készen állt a nyitásra. Több órája. Az ötéves évforduló nem csak egy számot, hanem egy fordulópontot is jelentett a tulajdonosok életében.

Megfogadták a nyitás napján, hogy mindent a klubnak, a sikernek, a profitnak rendelnek alá! Öt éven át nem adják el a részüket, nem vásárolják ki egymást. Ma van a napja, hogy feloldják ezt a fogadalmat, és egy újat, szabadabbat kössenek.

A három férfi nem is különbözhetett volna jobban egymástól! Chang magas, vékony, szinte nőiesen finom vonásokkal és mozdulatokkal, a tökéletes kaméleon. Vagy inkább egy kegyetlen, bárkit behálózó pók! Penda, akár egy fekete párduc: tömény izmok, vastag karok, combok, majd kétméteres magasság, a szemében pedig csak a könyörtelenség csillant meg, semmi más! Ő volt a megtestesült erőszak! A Lord, azaz William, vékony, alacsony, szemüveges, nyeszlett figura, aki pontosan annak látszott, aki volt! Egy kékvérű kis nyálgépnek! De a királyság minden létező kapuja megnyílt számára a Lord cím hallatán!

Amióta megnyitották a Ragadozókat, ahogy London-szerte emlegették a klubot, örökéletű tagsága lett a legbefolyásosabb férfi klubokba, belépője a Royal Ascot királyi páholyba.

Chang, mint mindig, most is háromrészes, egyedileg készített, sötétbarna öltönyben, krémszínű ingben, lazán megkötött selyem nyakkendőben várta a nyitást. Puha bőrcipőjében soha nem viselt zoknit.

Penda a szokásos szerelésében parádézott: fekete selyeming, négy gomb kigombolva, ami egy keskeny sávban látni engedte feszes, izmos mellkasát, szorosan rátapadó, fekete bőrnadrág, és az elengedhetetlen, magasszárú, fekete bakancs a lábán.

William az angol nemesekre jellemző, sötétszürke zsakettbe bújt és hófehér, keményített inget viselt hozzá, lázadásként nyakkendő nélkül! Fekete félcipő, és az inggel harmonizáló, szintén fehér zokni egészítette ki a megjelenését.

A személyzet még a privát szobákat ellenőrizte, a biztonságiak főnöke az aznapi foglalásokat. Az orvosok, kivételesen, mind a hárman szolgálatban voltak. Na igen, nem csak Penda, hanem a Vörös Ördög néven ismert domina is dolgozni fog, egész éjjel! Véres műszak várható!

A három tulajdonos a második emeleti titkárságon találkozott. Mindenki előtt két szerződés hevert: egyik, amiben kiszáll, a másik, amiben tovább marad, mint a klub tulajdonosa. Öt évvel ezelőtt, ebben állapodtak meg!

Szinte egyszerre nyúltak az asztalon lévő tollakért és írták alá a régi szerződést, új dátummal.

A Ragadozók sikerre voltak ítélve!

William kivett egy üveg Dom Pérignon Rose Gold Mathusalem-et az odakészített pezsgősvödörből, Chang a kristály-monogrammal díszített poharakat vette elő, Penda pedig meglepő gyengédséggel nyitotta ki a palackot! Úgy, hogy egy csepp se menjen kárba a több tízezer fontot kóstáló pezsgőből.

– Bevallom, féltem attól, hogy kiszálltok a cégből, és megnyitjátok a saját klubotokat. Pénzetek van hozzá, elég. Nem akarok szentimentális lenni, de ti vagytok a családom! Nélkületek én képtelen lennék talpon maradni. A ti egészségetekre! – emelte meg a poharát William.

– Nyugi, kis kékvérű! – nevetett fel durván Penda. – Senki nem akar téged szarban hagyni! Egyébként is, szükségünk van rád, meg a nemesi kapcsolataidra! Igyunk a gazdag és befolyásos vendégeinkre, hogy ma is baszott nagy bevételt csináljanak nekünk! – engedte le a maradék pezsgőt a torkán Penda és már nyújtotta is az üres poharát William felé, utántöltésre.

– Emelem poharam William néhai apjára, aki felelőtlenül, ámde még időben meghalt! Felelőtlenül, mert pénzt szinte semmit nem hagyott a fiára, egyébként ez volt a mi szerencsénk – tette hozzá egy ravasz kis mosoly kíséretében Chang. – De még időben ahhoz, hogy ne másba fektessük be a pénzünket!

– Tudod, el kell ismernem, hogy igazatok volt, amikor kötöttétek az ebet a karóhoz, hogy nem szabad semmit ingyen vagy kedvezménnyel adni! – tette le a poharát William, az egyetlen, aki csak jelképesen ivott.

Az alkohol nem volt a barátja, ahogy a másnaposság sem.

– Mi megtanultuk korán, hogy mi az üzlet! – böffentett egyet Penda a szénsavas italtól. – Aki akar valamit, az fizessen érte, vagy húzzon el a fenébe! Mi itt minőséget adunk! – markolta meg a saját nemi szervét.

A két társa diszkréten kuncogott. Igen, Penda minden porcikája ismert és elismert volt! Nem véletlenül fizettek a vele töltött időért horribilis összegeket.

– Ami pedig jól működik, azt nem kell megjavítani! – mondta Chang, a maga visszafogott sármjával. – Öt év alatt összeszoktunk, mindenki ott van, ahol a legtöbbet tud tenni az üzletért. Nekem meg sem fordult a fejemben, hogy kiszálljak!

– Nekem sem – vágta rá Penda azonnal. – Ti vagytok az ész, a kapcsolatok, én meg az erő!

– Akkor igyunk az ész, a kapcsolatok és az erő sikeres kombinációjára! A Ragadozókra! – emelte elegánsan a poharát William, a két társára.

– Nem rossz ez a lötty! – kérte az újabb adag pezsgőt Penda. – Mit kóstált ez a palack?

– Negyvenezer fontot – mondta rezzenéstelen arccal a Lord.

– Azt a rohadt… – szaladt ki, egy tőle szokatlanul visszafogott káromkodás, Penda száján.

Chang halkan felnevetett.

– Nyugi, tudjuk, hogy a bush[1]-ban ilyet nem adtak neked gyerekkorodban!

– Persze, mert te ezt kukáztad az East End[2]-en, mi, barátom?

Mielőtt ők ketten belemerültek volna a szokásos civódásukba, William eléjük tette a lakosztályaik kulcsát.

– Kitakarítva, felkészítve, használja mindenki arra, amire akarja! Itt az idő, hogy megmutassuk magunkat az úri közönségnek! Ha már ennyi pénzt kiperkáltak a mai éjszakáért!

Második fejezet

Indul a buli!

A

tömeg lassan, ráérősen hömpölygött a földszinten. A bárpultoknál a szokásos öt helyett kilencen szolgálták ki a vendégeket. A biztonsági személyzet szinte láthatatlanul mozgott és felügyelt mindent. A zene még nem dübörgött, a kicsit távolabb állók akár beszélgethettek is egymással.

Chang ellenőrizte a telefonján, hogy minden privát szobába megérkeztek-e a vendégek. Még egy pillantást vetett a Pokol szint kameráira, de ott csak este tizenegytől indul a műszak! Ralf, a biztonsági főnök egyetlen biccentéssel jelezte, hogy náluk, eddig, minden rendben.

William nagyot sóhajtott, és megindult a földszintre. Jobban szeretett az irodában lenni és onnan figyelni, de belátta, hogy a mai nap, oda kell tennie magát. Felöltötte a Lordok Házába illő mosolyát és kegyesen leereszkedett néhány vendéghez. Az egyik pultos fiú már nyújtotta is neki a szokásos ásványvizet, csak éppen pezsgőspohárban. Még jó, hogy abban a villódzó fényben ez senkinek nem tűnt fel! Egyébként is kezdett bemelegedni a hangulat!

Miközben szinte láthatatlanul jött-ment a tömegben, elcsípett néhány beszélgetésfoszlányt.

– Én kezdettől idejárok, a megnyitón is itt voltam…

– Már két hónappal ezelőtt sem volt üres privát szoba…

– Pendát kisajátították a klubtagok, egyébként sem tudnám megfizetni…

– Chang a táncosfiúkra bukik, ma bedobom magam, hátha bejövök neki…

– A Herceg? Az tényleg egy vadállat! De Istenem, milyen gyönyörű…

– A harmadik? Valami Lord! Nem, tényleg az, bár semmi „lordos” nincs benne, ha engem kérdezel…

William jót mosolygott magában ez utóbbi megjegyzésen. Mennyire sznobok tudnak lenni az emberek! Mintha egy, a születés jogán öröklődő címnek lennének fizikai, vagy bármilyen más megnyilvánulásai!

Aztán egy pillanatra megdermedt a levegő! Mindenki a bejárati ajtóra figyelt!

Na igen! Megjött a Vörös Ördög!

Mint mindig, most is, a nevéhez híven, tetőtől talpig vörösben! A hajától a cipőjéig! Hatalmas, kemény mellén (ami mellesleg a plasztikai sebészet remeke volt), majd’ szétrepedt a csipkeruha, és egyértelműen látszott, hogy a ruha alatt nincs fehérnemű.

Testőrök karéjában vonult be. Mire elért a terem közepéig, már ott volt a kezében az elengedhetetlen, vörös színű, Negroni koktél.

William, magában visszafelé számolt öttől, és mire elérte a zérót, megjelent a lépcső utolsó fordulóján Penda is.

A Fekete Herceg!

A zene néhány pillanatra elhallgatott, amíg Penda, döngő léptekkel lesétált és széles mosollyal, a karját nyújtotta a nőnek. Nem néztek senkire, csak elindultak lefelé, a Pokolba vezető lépcsőn, jelezve, hogy immár ott is folytatódik a buli.

A zene teljes hangerőre váltott, a ketrecekben és a rudaknál táncosok forrósították fel a levegőt.

A pultosok két óránként negyedóra szünettel dolgoztak éjjel kettőig, utána óránként kaptak tíz percet. Átlagos hétköznapokon hajnali háromra, négyre elfogyott a vendég, ötre lestandoltak. Hétvégén volt, hogy reggel hatkor kellett zárórát csinálni, mert a vendégek nem akartak maguktól távozni. A születésnap viszont addig tart, amíg vendég lesz a házban! Mégsem bánták, mert ilyenkor a borravalóból sem vette le a ház a maga százalékát. Mindenki vihette, amit megtermelt magának.

Chang még egyszer ellenőrizte a fellépőket, hogy megérkezett-e mindenki. Ma éjszakára sikerült néhány nagyágyút ismét megszerezni, énekeseket, egy menő női zenekart… De őt csak egyetlen fellépő érdekelte: Alejandro.

Egy revüszínházban látta először. Az a férfi maga a megtestesült bűn! Gyönyörű, feszes, kávébarna bőr, húsos ajkak, és a segge… Maga a tökély! Mint egy szabályos félgömb: izmos, kerek, csábító! A feszes táncos nadrágban jól kivehető volt minden domborulat, ami Changet érdekelte!

A férfi nem csinált belőle titkot, hogy a saját neméhez vonzódik, de ennek ellenére, nem volt könnyű becserkészni! Végül Chang nem sokat teketóriázott, felajánlott neki egy fellépést a születésnap éjszakáján, akkora gázsival, amit a színházban egész hónapban nem kap! Egy feltétellel: fellépés után, az éjszaka hátralévő részét vele tölti, mint egy tökéletes alávetett!

A pénz győzött! Mint mindig!

Az elmúlt öt évben Chang gyakorlatilag minden táncosfiút megkapott, akit csak akart, és nem csak a klubból! London-szerte híres, vagy inkább hírhedt volt a játékszereiről, és persze, a nagyvonalúságáról, amikor véget ért az éjszaka. Mert nála nem volt második alkalom! Esze ágában sem volt közel engedni magához, bárkit!

Benyitott az öltözőbe, ami most maga volt a káosz! Többen is felkapták a fejüket, amikor belépett az ajtón. A klub állandó táncosai jól ismerték a szokásait. Köszöntek, de egyébként rá sem néztek, csinálták a dolgukat: bemelegítettek, lazítottak, sminkeltek… A vendégtáncosok, akiket erre az egy estére szerződtettek, lopva a kínait figyelték. Igyekeztek felhívni magukra a figyelmet: feszítettek, pucsítottak, a szokottnál hangosabban beszéltek, vihorásztak.

De hiába!

Chang odalépett, egyenesen Alejandróhoz.

– Éjjel kettőkor végzel. Fogd a cuccodat, és legkésőbb tíz perc múlva a lakosztályomban legyél! A biztonsági őröktől valaki felkísér. Ott megvársz!

– Izzadtan? – nézett rá kényeskedve a táncos.

– Izzadtan! Amikor belépek, a meztelen seggedet akarom látni, ahogy az égnek mered! Megértetted?

– Te vagy a főnök! – sóhajtott Alejandro.

– Legyen ez a végszó! Arra gondolj, hogy a pénzedet csak akkor kapod meg, ha a lakosztályomban is elégedett leszek veled!

– Nem fogsz bennem csalódni! – válaszolta magabiztosan a férfi.

Chang már ment is tovább. Senki másnál nem időzött. Aki volt már a nagyfőnökkel, kárörömmel vegyes irigységgel nézett az aznapi kiválasztottra. Az irigység a pénznek szólt, a káröröm annak, hogy Alejandro ezek szerint még nem sejtette, hogy mi vár rá!

Penda és Denise, azaz a Vörös Ördög, a kis színjátékuk után, azonnal munkához láttak. Aznap éjjel fél óránként volt új ügyfelük. Denise-nek vegyesen, nők és férfiak, Penda általában csak férfiakat vállalt, főleg korbácsolásra. Ezen az éjszakán viszont két nő is megfizette a szolgáltatásáért, a dupla tarifát. Lószőr korbács és anál szex volt az igényük.

– Brrr! Nők! Azokkal mindig csak a baj van! – mondta a recepciósnak. – Szólj Edward dokinak, hogy legyen készenlétben! Remélem, gyakorlottak ezek a picsák az análban, mert ha nem, tuti, hogy szét fognak repedni! – sóhajtott akkorát Penda, hogy a recepciós kis híján elnevette magát.

Penda farkától, tízből kilencen sérültek az anál során. Tudták, és mégis sorba álltak érte. Mert meg akarták tapasztalni azt, amitől egyébként vinnyogtak félelmükben!

Elsőként a hatos szobában kezdett, egy korbácsolással. Ha a férfinek még lesz ereje hozzá, az utolsó öt percben a szájába veheti Penda nemi szervét, jutalomként.

A hatos, egy olyan helyiség volt, amiből a nagyméretű ablakon át kilátni nem lehetett, csak be! A kíváncsiskodó vendégek már elfoglalták a székeket az ablak előtt, hogy páholyból élvezhessék a Fekete Herceg első akcióját.

Harmadik fejezet

Egy apró összeesküvés

W

illiam unta magát. A nők soha nem is érdekelték, ahogy a nősülés és a nemesi címe sem. Jobban szeretett olvasni, filmeket nézni, komolyzenei koncertekre vagy akár galériákba, kiállításokra járni, mint bájologni.

Ki gondolta volna, hogy a klub egyik tulajdonosa, aki a könyvelésért, a legális tevékenységekért felelt, aki könyörtelen volt a fizetési határidők betartatásában, akinek a kedvéért a londoni kékvérű társaság sorban állt a klubtagságért, tökéletes alávetett volt.

Ezt a kettősséget ő megtanulta kezelni, de a partnerei sorra belebuktak a próbálkozásba! Sokan csak azért kezdtek vele, hogy a klubhoz, mint vállalkozáshoz közelebb kerüljenek. Nem értették, hogy erre esélyük sincs!

Az egyik pultos lány, alig láthatóan, intett neki. Egy elegáns férfi ült az egyik bárszéken. Egyenes tartással, kihúzott derékkal. Hosszú ujjaival finoman verte a ritmust a whiskys poháron. William bólintott, mire a pultos lány egy üveg Veen vizet nyújtott át neki, a férfi mellett, mintegy véletlenül meglökve a kezét akkor, amikor épp felemelte a poharát, hogy igyon.

– Elnézést! Nagyon sajnálom! Az én hibám volt – szólalt meg William azonnal. – Kérek egy Macallan 1939-et az úrnak, Sarah. Kérem, fogadja el tőlem, bocsánatkérésként!

Az „úr” a whisky különlegesség hallatán azonnal felkapta a fejét. Ránézett Williamre, de nem tűnt úgy, mintha felismerte volna benne a tulajdonost.

– Angolos elegancia, némi finom lázadással ott, a nyak körül. Kiváló ízlés, akárcsak a whisky-ben! Pierre Paco Pickard vagyok, operaénekes, Franciaországból – nyújtotta a kezét a férfi. – Vendégszereplésre érkeztem és jelenleg éppen unatkozom – nézett William szemébe, hogy felmérje az esélyeit.

– Második Lord William Ormon vagyok, ennek a létesítménynek az egyik tulajdonosa. Tősgyökeres londoni és imádom az operát. Hol lép fel, Pierre? – fogadta el a kézfogást lágyan, szinte félve.

Nagyon is jól tudta, ki a férfi! Az egyik előadására neki is sikerült jegyet szereznie.

– Hétfőtől, öt estén át, a Covent Gardenben, a Royal Opera House-ban. Legyen szerencsém! – fogta még mindig William kezét, miközben a nagyujjával a kézfejét simogatta.

– Kedden ott leszek a királyi páholyban! Remélem, utána megtisztel azzal, hogy velem vacsorázik! – tette hozzá udvariasan.

– Muszáj várni azzal a vacsorával, keddig? – nézett rá Pierre és határozottan megnyalta a száját.

William lába megremegett, hirtelen nem tudta, mit válaszoljon.

– Én még nem ettem ma, félek, hogy fejembe száll ez az isteni nedű – ütötte a vasat tovább az énekes, miközben egyre közelebb húzta magához Williamet.

– Sara, megtennéd, hogy felküldesz egy kis harapnivalót a lakosztályomba? – szólt a pultoslánynak, de közben képtelen volt levenni a szemét Pierre karakteres arcáról.

A férfi elegánsan leszállt a bárszékről, egyik kezét William lapockájára tette, a másikban a whiskys poharat fogta. Egy biztonsági őr máris a privát lifthez vezette őket, ügyelve arra, hogy a vendég egy cseppet se löttyentsen ki a különleges italából.

Chang elégedetten figyelte, ahogy eltűntek a szeme elől. Odabiccentett Sarah-nak. A lány ezer fonttal lesz gazdagabb a műszak végén, ezért a kis közjátékért.

A rejtett kamerákon ellenőrizte a Poklot és a Mennyet, a hangulat kezdett mind a két szinten a tetőfokára hágni. A Purgatóriumban már tomboltak a hormonok!

Itt volt az ideje, hogy a saját élvezete után nézzen!

Negyedik fejezet

Az üzlet, az üzlet!

A

lejandro az utolsó fellépésére készült, a rúdon. Mint képzett táncosnak, nem okozott gondot neki egy látványos koreográfiát összerakni erre az alkalomra. Egészen addig nem is látta Changet, de ahogy a rúdhoz lépett, a férfit is észrevette. Az első szint egyik lépcsőfordulójában állt.

Aztán már csak a fogásokra, forgásokra, a különböző pózokra ügyelt! A ketrecben is összegyűlt legalább kétezer font a bedobált pénzekből! De sejtette, hogy a rúd az igazi nagyágyú! Ahogy pörgött, vagy éppen kitartott, pozícióba került, az izmai megfeszültek, megnyúltak. Hallotta az elragadtatott hangokat, a tapsot egy-egy nehéz elemnél. Remélte, hogy van még cash a közönségnél! Számított a rekord bevételre ezen az estén!

Még az érkezését követően, az öltözőben, gyorsan felmérte a konkurenciát. Az állandó táncosok mind jól képzettek voltak, ápoltak, gyönyörű mosollyal. A vendégtáncosok egy része inkább dögös volt, mint képzett! De hát egy bizonyos mennyiségű alkohol után, ez már többet is nyomott a latba, mint a tánctudás. Főleg a lányoknál!

Szinte mindenki azt latolgatta, hogy melyik privát szobába kapnak meghívást. Akik éjjel kettő után léptek fel, rendszerint csak egyet táncoltak. Mindenki igyekezett a legjobb, legdögösebb formáját mutatni.

Nevetve mesélte valamelyik állandó táncos, hogy az előző évi születésnapon, hajnal hatkor, az egyik vendég követelte, hogy tanítsa meg neki a forgást a rúdon. Persze, totál részeg volt! Meg is lett az eredménye, eltörte a karját. Úgyhogy az idén, hajnalban bezárják a rácsot a rúd körül. Aki minden áron produkálni akarja magát, azoknak ott lesz a ketrec! Ott aztán akár sztripet is járhatnak! Senkit nem érdekel!

Mire összeszedte a bedobált bankókat a padlóról, Chang eltűnt, viszont megjelent helyette egy biztonsági őr. Az öltözőben csak felkapta a táskáját, és már mentek is a privát lifthez. Még a pénzt is csak menet közben tudta begyűrni a belső zsebbe. Fogásra is jóval több volt, mint a ketreces jutalma.

Természetesen a liftajtó egyenesen a lakosztályba nyílt. Nem semmi! Üvegfal, amin keresztül lelátni a földszintre, rálátni a táncosokra. Amikor visszafordult, hogy szemügyre vegye a szobát, eszébe jutott, hogy milyen utasítást kapott. Rohanvást tolta le magáról a kis flitteres rövidnadrágot a szűk gatyájával együtt, a balettcipőből csak kilépett. Az utolsó pillanatban hallotta meg, hogy nyílt az ajtó.

Egy másodperccel később már széles terpeszben állt, tenyerével a puha szőnyegen támaszkodott. Tudta, hogy ínycsiklandozó a látvány, amit nyújtott! Otthon, Jamaicán, rendszeresen járt fotózni egy meleg magazinba. Képes volt a saját fényképeitől is felizgulni!

Chang jót mosolygott, amikor belépett a lakosztályába. Két perce már az ajtó előtt állt, a belső kamerát figyelte a telefonján. Nem akarta a fiút megfosztani a neki ígért pénzétől, inkább megvárta, amíg eszébe jut magától is az utasítása.

Kedvére való volt a látvány!

A Pokol szintről még előző nap felhozatta az új eszközöket, amikkel szórakozni akart! Alejandro jó választásnak tűnt, mind az András keresztre, mind a szerelmi padra. Mint általában a táncosok, ő is tökéletesen szőrtelenítve volt. Ebben a pozícióban is látta, hogy kezd felizgulni! Sajnos, a pénisze kisebbnek tűnt, mint amire Chang számított. Talán, majd a játékok során még javul valamit a helyzet, különben a speciális dugók, dilatátorok nem fognak akkora élvezetet okozni. Alejandrónak, természetesen.

Nincs annál izgalmasabb érzés, mint amikor egy tizenöt-tizennyolc centi hosszú, redőzött, gyöngyözött, fém dilatátor eltűnik egy méretes péniszben! Vagy amikor egy tágítóval két-három centire is kitágítja a húgycsövet és olyan orgazmust generál, hogy a másik szinte elájul az élvezettől! De a kedvence a fém péniszketrec, amihez felváltva szokta csatlakoztatni a húgycsőtágítókat, vagy a katétereket.

Mielőtt elragadta volna a fantáziája, kényelmesen letette a telefonját, a zakóját, felhajtotta az ingujját a könyökéig, aztán körbejárta Alejandrót, aki eddigre már teljesen felizgult.

– Egyenesedj fel és lépj arccal az András kereszthez – adta ki az egyszerű utasítást Chang, nem mutatva érzelmeket.

A bokákat és a csuklókat bélelt bilinccsel rögzítette, majd egy széles nyakörvvel a férfi fejét is fixálta. Jobb az óvatosság, ki tudja, hogy viseli majd a tortúrát! Ismét körbejárta. Végighúzta az ujját a gerincén, egészen le, az ánuszáig.

– Kitisztítottad magad, ahogy kértem? – állt meg az ujja a nyílásnál.

– Igen! – hangzott a visszafojtott, lihegő válasz.

– Ne próbálj meg elélvezni, amíg én meg nem engedem! Tudod a szabályokat!

– Igen, de…

– Nincs de! – csattant Chang hangja halkan, mégis bajlóslóan.

A kínai az asztalhoz lépett, ahol az előkészített, fertőtlenített eszközök sorakoztak, még lefedve.

– Nem akarom, hogy idő előtt elélvezz és ezzel megfosszad magad a keresetedtől, úgyhogy indulásnak kapsz egy gyönyörű sperma stop péniszdugót! – ejtette ki a szavakat tisztán és jól érthetően.

Alejandro megdermedt egy pillanatra!

– Kizárt! Az, hogy megbaszol, rendben van! Vagy leszoplak! De a farkamba nem dugsz bele semmit!

– Biztos vagy benne? – kérdezte halkan Chang és már ki is választott egy kilenc centi hosszú darabot. – Mennyit kerestél ma? Csak a tánccal legalább négy, vagy ötezret, igaz? – állt meg a férfi előtt, a kereszt túloldalán, tenyerén görgetve a mesterien megmunkált orvosi fémet. – Én pedig tízezret ígértem neked, amennyiben elégedett leszek veled. Mindent vagy semmit alapon! Még mindig fenntartod a véleményed?

Alejandro izzadt, kapkodva lélegzett, mozdulni akart, de a bilincsek stabilan tartották.

– Nézd, ezt a remekművet! – tartotta az ezüst színű, fém húgycső dugót a férfi elé, hogy jól lássa. – Hát nem gyönyörű? Csak kilenc centi! Ha megembereled magad, még fájdalmat sem okozok neked! Dönthetsz úgy is, hogy nemet mondasz! Kinyitom a bilincseket, felöltözöl és mehetsz is! Üres zsebbel!

A férfi szemébe rémület költözött. Nyelt egy nagyot, aztán bólintott.

Soha nem volt még egyben ennyi pénze!

Chang elégedetten vette tudomásul, hogy mint mindig, most is ő győzött!

Meg a pénz, természetesen!

Alejandro magassága pont tökéletes volt, a kereszt X közepéhez esett a pénisze. A félelemtől petyhüdten feküdt a csiszolt fán.

– Nézzük csak, mit tehetnénk annak az érdekében, hogy újra megembereld magad? – töprengett a kínai hangosan, aztán kényelmesen visszasétált az asztalhoz.

Egy anál tágítóval és síkosítóval tért vissza.

– Nos, remélem, a csinos kis segged bírja a megterhelést – és mielőtt Alejandro bármit mondhatott volna, egyetlen határozott mozdulattal betolta a tizenhat centis, pyrex üvegből készült műalkotást az ánuszába.

A férfi felkiáltott, nekicsapódott a keresztfának, de Chang nem adott időt számára az elmélkedésre! Máris tágítani kezdte. Precízen és egyenletes tempóban állította egyre szélesebbre. Egyelőre nem ment el a maximumig, megállt hat centinél.

– Csend legyen, vagy kapsz egy szájpöcköt is! – mozgatta meg a szerkezetet, hogy biztosan, teljes hosszában a helyére kerüljön. Gondolt egyet és tovább nyitotta, hét centire.

Alejandro szívesen kibújt volna a saját bőréből! Egyszerre volt fájdalmas és izgalmas az érzés! A pénisze újra keményen állt. Szerette volna összeszorítani a lábát, a farpofáit, de ez lehetetlenné vált a bilincsek miatt. Ráadásul, így, álló helyzetben még soha nem tapasztalta meg ezt az érzést!

A három megerőltető fellépés után, félő volt, hogy begörcsölnek a terpeszben rögzített lábai.

Chang, mintha csak tudta volna, mi játszódik le benne, ismét elé került.

– Nos, ezzel már tudunk valamit kezdeni! – fogta a kezébe Alejandro hímvesszőjét. – Nézd, milyen szépen mutat a barna bőröd mellett az ezüstös fém! Azt mondtam, nézd! – emelte meg, épp csak egy kicsit a hangját Chang.

Tudta, hogy amikor első alkalommal kap valaki péniszdugót, az látványnak mennyire félelmetes! Ez a fajta ráadásul nem csak hosszabb, de vastagabb is az átlagnál és bordázott. Ennek a dugónak a felhelyezése egy szűz húgycsőbe, eléggé fájdalmas lesz!

De hát ennyi szórakozás neki is jár! Semmiért nem fizet tíz lepedőt!

Alejandro megszólalni sem mert, de a mellkasa olyan iramban emelkedett és süllyedt, hogy az mindent elárult! Lehet, hogy a pénzt szereti, de Chang már abban is kételkedett, hogy kibírja-e ájulás nélkül az éjszakát. Pedig még csak most kezdte a játékot!