Sorozatszerkesztő

Takács M. József

TRUBADÚR ZSEBKÖNYVEK 17.

A kiadás alapjául szolgáló mű:

Szun-ce ping-fa, Vu-ce ping-fa, Sze-ma fa

Minden jog fenntartva. A könyv bármely részletének közléséhez a kiadó előzetes hozzájárulása szükséges.

Fordította Tokaji Zsolt

Lektorálta és az utószót írta Salát Gergely

Borítóterv Szabó Levente

Felelős kiadó Földes Tamás

ISBN 978-963-656-003-4

Hungarian translation © Tokaji Zsolt 2006, 2022

© Trubadúr Kiadó, 2022

Elektronikus verzió v1.0

gabo.hu

facebook.com/trubadurkiadokft

instagram.com/trubadurkiado

TARTALOM

I. SZUN-CE: A HÁBORÚ MŰVÉSZETE

1. A MÉRLEGELÉS

2. A HADVISELÉS

3. TÁMADÁS MEGTERVEZÉSE

4. KATONAI ELHELYEZKEDÉS

5. HADÁSZATI ERŐ

6. ERŐS ÉS GYENGE PONTOK

7. MANŐVEREK

8. KILENC VÁLTOZÁS

9. A VONULÓ HADSEREG

10. A TEREP

11. A KILENC TEREP

12. FÖLÉGETÉSES TÁMADÁS

13. KÉMEK ALKALMAZÁSA

FÜGGELÉK

II. VU-CE: A HADVISELÉS SZABÁLYAI

1. TERVEKET KOVÁCSOLNI AZ ORSZÁG ÜDVÉRE

2. AZ ELLENSÉG FELMÉRÉSE

3. A HADSEREG IRÁNYÍTÁSA

4. BESZÉLGETÉS A HADVEZÉRRŐL

5. VÁLASZOK AZ ESÉLYEK MEGVÁLTOZTATÁSÁRÓL

6. A TISZTEK ÖSZTÖNZÉSE

III. A TÁBORNAGY METÓDUSA

1. AZ EMBERSÉGESSÉGRE ALAPOZNI

2. AZ ÉG FIÁNAK IGAZSÁGOSSÁGA

3. A RANGOK MEGÁLLAPÍTÁSA

4. SZIGORÚ ELHELYEZÉS

5. A TÖMEG ALKALMAZÁSA

UTÓSZÓ – A KÍNAI HADTUDOMÁNY KLASSZIKUSAI

A Trubadúr Kiadó e-könyveiről

Ha tetszett a könyv, olvassa el ezt is

I.
SZUN-CE:
A HÁBORÚ MŰVÉSZETE

1. A MÉRLEGELÉS

Szun-ce mondta:

A háború az ország legfontosabb ügye, az élet és a halál fundamentuma, a túlélés, illetve a pusztulás útja, melynek tanulmányozása el nem hanyagolható.

Mert hiszen (a háborút) öt állandó tényező befolyásolja, s ha viszonyítással mérlegeljük ezeket, megmutatkozik annak igazi természete. Az első az Út; a második az Ég; a harmadik a Föld; a negyedik a hadvezér; az ötödik a regula.

Az Út annyit tesz: el kell érni, hogy a nép teljesen egyetértsen uralkodójával. (Így aztán) képes legyen vele együtt meghalni, vagy vele élni úgy, hogy semmiféle veszély meg nem félemlítheti.

Az Ég tartalmazza a jint és a jangot, a hideget és a meleget, a napszakokat és az évszakokat.

A Föld magában foglalja a távoli vagy közeli, járhatatlan vagy járható, tágas vagy szűk, végzetes vagy védhető terepeket.

A hadvezér rendelkezik a bölcsességgel, a szavahihetőséggel, az emberséggel, a bátorsággal és a szigorúsággal.

A regula magában foglalja a szervezést és szabályozást, a parancsnoklás Útját és az utánpótlásról való gondoskodást.

Ezen öt (tényezőt) minden egyes hadvezérnek kötelessége ismerni, s aki ésszel fölérte ezeket, győzedelmes lesz, ám ki ésszel föl nem érte, győzelmet sem arathat.

Ezért az összehasonlítással történő mérlegelés során, hogy megismerjük a (hadi) helyzet igazi természetét, a következő kérdéseket kell föltenni:

Mely uralkodó birtokában van az Út? Melyik hadvezérnek vannak jobb képességei?

Ki képes az Eget és a Földet a maga számára hasznosítani?

Ki valósítja meg jobban a regulákat és parancsokat?

Melyik hadsereg az erősebb?

A tisztek és a közkatonák melyik (seregben) gyakorlottabbak?

A jutalmazások és büntetések melyik (seregben) világosabbak?

Ezek révén meg tudom állapítani a győzelmet és a vereséget.

Azt a hadvezért, aki követi mérlegelésem (módszerét), fogadják fel, és ő mindenképpen győzedelmeskedni fog, s így tartsák meg (tisztségében); ám azt a hadvezért, aki nem tartja magát mérlegelésem (módszeréhez), és mégis felfogadnák, bizonyosan vereséget szenved, s így el kell bocsátani.

Ha a mérlegelésemből származó előnyöket meghallgatod, oly stratégiai hatalmat teremtesz ezáltal magadnak, melyek más dolgokban is segítségedre lesznek. A stratégiai hatalom pedig nem más, mint hogy ellenőrizd a hatalom taktikai egyenetlenségeit, és az előnyökhöz igazodva valósítsd meg.

A háború a csalás útja. Így aztán, ha képes vagy is megtenni valamit, mutasd azt, hogy képtelen vagy rá. Ha bevetnéd (seregedet), mutasd magad tétlennek. Ha közel vagy, mutasd azt, hogy távol vagy; míg ha távol vagy, mutasd magad közelinek.

Előnyöket kínálva csalogasd (az ellenséget). (Csapatait) megzavarva, mérj rá csapást.

Ha jól felszerelt, készülj fel ellene! Ha erősebb nálad, kerüld el!

Ha dühös, háborgasd, és magad megalázva tedd őt dölyfössé!

Ha pihent, fáraszd ki!

Ha (csapatai) egységesek, ziláld szét őket! Ott támadd meg, ahol készületlen!

Ott ronts rá, ahol nem is számít rá!

A stratéga győzelme ezektől függ, előre kifecsegni ezeket semmi szín alatt nem szabad.

Annak, aki az ütközet előtt a templomban győzelmével számít, a sikerre is több lehetősége lesz. Annak, aki viszont az ütközet előtt a templomban már a csatavesztést latolgatja, kevés lehetősége marad a sikerre. Több számítás győzelmet eredményez, kevesebb számítás nem vezet győzelemre, hát még, ha semmi számítás nem történik!

Ha ezek segítségével vizsgálódom, a győzelem és a vereség (okai) feltárulnak előttem.

2. A HADVISELÉS

Szun-ce mondta:

A hadsereg alkalmazásának szabálya általában (a következő): Ha rendelkezésre áll ezer négylovas harci kocsi, valamint ezer bőrpáncélzatú harci szekér, százezer, páncélt viselő harcos, viszont az élelmet számukra ezer li{1} messzeségből kell szállítani, akkor az otthoni és a külső tábor fenntartására, továbbá a tanácsadók és a vendégek ellátására, az olyan anyagokra, mint az enyv és a lakk, a szekerekre és a páncélokra naponta ezer csin{2} aranyat kell költeni. Csakis így mozgósíthatunk egy százezer fős hadsereget.

Ha a harcban úgy használjuk ezeket, hogy a győzelem túl sokáig várat magára, akkor kicsorbulnak a fegyverek, és ellankad a lelkesedés. Városokat ostromolva pedig megcsappan az erő. Ha a hadsereget túl sokáig állomásoztatod (távol a fővárostól), akkor az ország javai nem lesznek elegendők.

Ha viszont a fegyverek kicsorbulnak, a lelkesedésetek ellankad, az erőtök megcsappan, a készleteiteket pedig feléltétek, akkor a fejedelmek, kihasználva gyöngeségeteket, fellázadnak ellenetek. Ekkor aztán már hiába vannak bölcs (tisztjeitek), ők sem lesznek képesek biztosítani a sikeres végkifejletet.

Ezért van, hogy olyan állomásoztatásról, amit ügyetlenül, de gyorsan hajtottak végre, még csak lehet hallani, olyat azonban én még nem láttam, amit hozzáértő módon, de lassan vezényeltek volna le. Soha egyetlen országnak sem vált még hasznára a hosszan elnyúló háború. Ezért, akik képtelenek teljes mértékben felfogni a hadsereg használatában rejlő veszélyeket, nem lesznek képesek megérteni a hadsereg használatából fakadó előnyöket sem.

Aki jártas a hadsereg alkalmazásában, nem verbuvál másodjára, és nem szállíttat élelmet harmadjára is. Ha a szükséges hadi felszerelést saját országunkból hozzuk, viszont az élelmet az ellenségtől zsákmányoljuk, katonáinkat mindig jól tudjuk lakatni.

Ha a hadsereg számára szükséges ellátmányt messziről kell szállíttatni, az ország elszegényedik. Az ellátmány messziről történő szállítása a nép elszegényedését eredményezi.

A hadsereg jelenléte az áruk drágulását eredményezi. Ha viszont drágulnak az áruk, a nép javai megint csak kiapadnak. Ha pedig javaik megcsappannak, a népre roppant teherként szakad a hadisarc.

Ha erőnk megtört, javaink kiapadtak, akkor a Középső-síkságon elnéptelenednek a porták.

Népünk a korábbi bevételeinél hét tizeddel kevesebbet tud majd előteremteni. Az uralkodói ház a legszükségesebb kiadásokra – a törött harci szekerekre, a kimerült lovakra, a páncélokra, a sisakokra, a nyilakra, a számszeríjakra, az alabárdokra, a lándzsákra, a (nagy, mozgatható) pajzsokra, az erős bivalyokra és a társzekerekre – hat tizeddel kevesebbet tud így fordítani.

Ezért a bölcs hadvezér ügyel arra, hogy az élelmet az ellenségtől zsákmányolja. Az ellenségtől zsákmányolt egy csung{3} élelem olyan, mint húsz csung a sajátunkból; egy si{4} takarmány pedig húsz si a sajátunkból.

Az ellenség lemészárlására a gyűlölet sarkall; az ellenségtől való zsákmányolásra az anyagi javak ösztönöznek. Ezért aztán, ha a harci szekerekkel vívott ütközetben katonáid már tíznél több szekeret zsákmányoltak, jutalmazd meg azokat, akik elsőként szerezték meg ezeket. Cseréld ki rajtuk a zászlókat, keverd őket a saját szekereid közé, és ezt követően használd őket úgy, mint a sajátjaidat. A foglyul ejtett katonákkal bánj jól, és gondoskodj róluk (hogy hasznukat vehesd). Erre mondják, hogy „legyőzve az ellenséget gyarapítani az erőt”.

Ezért a háborúban a győzelem a legértékesebb, viszont a hosszan elhúzódó hadakozás semmit sem ér. A hadviselés fortélyait ismerő hadvezér ekként válhat népe sorsának irányítójává, az ország és a családok veszélyektől megmentő urává.

3. TÁMADÁS MEGTERVEZÉSE

Szun-ce mondta:

A hadsereg alkalmazásának szabálya általában (a következő): A legjobb épségben megőrizni az (elfoglalt ellenséges) állam fővárosát; elpusztítani azt csak a második legjobb. A legjobb épségben meghagyni (az ellenség) seregét; elpusztítani azt csak a második legjobb. A legjobb épségben meghagyni (az ellenség elfogott) századait; elpusztítani azokat csak a második legjobb. A legjobb épségben meghagyni (az ellenség elfogott) zászlóaljait; elpusztítani azokat csak a második legjobb. A legjobb épségben meghagyni (az ellenség elfogott) szakaszait; elpusztítani azokat csak a második legjobb.

Ezért, aki száz csatában száz győzelmet arat, még nem a jók legjobbika. A jók legjobbika küzdelem nélkül hódoltatja meg az ellenséges sereget.

Ezért a legjobb hadsereg (az ellenség) terveire mér csapást; ezt követi az, amelyik az (ellenség) szövetségeit szakítja szét; ezt követi az, amelyik magát az (ellenséges) sereget támadja meg; s a legkevésbé jó, amelyik az (ellenség) városfalainak ostromába kezd.

A fallal körülvett városok ostromának szabálya, hogy csak akkor fogjunk hozzá, ha már semmi más lehetőségünk nincs. A nagy, mozgatható pajzsok, az ostromkocsik és az egyéb felszerelések elkészítése három hónapba is beletelik. A sáncok kiásásához újabb három hónap szükséges. Ha a hadvezér képtelen uralkodni türelmetlenségén, és rohamra küldi katonáit, akik elözönlik a falakat, akár a hangyák, akkor harcosai egyharmadát lemészárolják, de a várost mégsem tudják bevenni. Ez pedig az ostromból fakadó katasztrófa.

Ezért az, aki igazán jártas a hadsereg alkalmazásában, úgy hódoltatja meg az (ellenséges) sereget, hogy csatát sem vív vele; úgy foglalja el az idegen városokat, hogy meg sem ostromolja azokat; úgy semmisíti meg az idegen államokat, hogy (a háborút) nem engedi sokáig elhúzódni. Az épen tartást szem előtt tartva kell harcolnia az Égalattiban{5}, így fegyverei nem csorbulnak ki, javai épségben maradnak. Ez a támadás megtervezésének stratégiája.

Ezért a hadsereg alkalmazásának szabálya általában (a következő): Ha tízszeres túlerőben vagy, kerítsd be (az ellenséget); ha ötszörösben, támadd meg; kétszeres (létszámfölény esetén) oszd meg (az erőit). Ha létszámotok egyenlő, képesnek kell lenned megütközni vele. Ha (az ellenség) van túlerőben, képesnek kell lenned kitérni előle, mivel a konokul harcoló kis létszámú ellenséges sereget a nagyobb létszámú ellenfél (úgyis) foglyul ejti.

A hadvezér általában az állam pillére. Amennyiben ez a pillér hibátlan, az állam megingathatatlanul erős marad. Ha viszont a pillér hibás, az állam menthetetlenül meggyöngül.

Ezért az uralkodó (a következő) háromféle módon sodorhatja veszélybe a hadseregét:

Ha nem érti meg, hogy a hadsereg nem tud előrenyomulni, ám ő mégis parancsot ad az előrenyomulásra; vagy ha nem érti meg, hogy a hadsereg nem tud visszavonulni, ám ő mégis parancsot ad a visszavonulásra – ezt nevezik úgy, hogy „béklyóba verni a hadsereget”.

Ha nem érti meg a hadsereg (sajátságos) feladatait, és ugyanúgy igazgatja azt, mint a (civil) ügyeket. Ekkor a tisztjei összezavarodnak.

Ha nincs tisztában a hadsereg taktikai erőviszonyaival, és ugyanúgy tekint (a tisztekre), mint a közhivatalnokokra, akkor a tisztjei elbizonytalanodnak.

Ha pedig a hadseregben zavar és bizonytalanság üti fel a fejét, akkor a fejedelmek, kihasználva nehézségeinket, fellázadnak. Ezt nevezik úgy, hogy „a hadsereget felfordulásba döntve átengedni a győzelmet”.

Ezért a győzelem megismerésének öt fajtája létezik:

Aki megérti, hogy mikor lehet harcolni, és mikor nem, az győzni fog.

Aki felismeri, hogy miként alkalmazzon nagy és kis létszámú (hadsereget), az győzni fog.

Akinek (a seregében) a feletteseknek és az alárendelteknek közös a céljuk, az győzni fog.

Aki teljesen felkészülten vár az (ellenfél) készületlenségére, az győzni fog.

Amelyik hadvezér tehetséges, az uralkodója pedig nem akadályozza őt, az győzni fog.

Ez a győzelem megismerésének ötféle útja.

Ezért mondják, hogy aki ismeri az ellenséget, és ismeri önmagát, az száz csatában sem kerül veszélybe. Aki nem ismeri az ellenséget, ám ismeri önmagát, egyszer győz, másszor kudarcot vall. Aki sem az ellenséget, sem önmagát nem ismeri, minden csatában vereséget szenved.

4. KATONAI ELHELYEZKEDÉS

Szun-ce mondta:

Régen, akik igazán járatosak voltak a harcban, mindenekelőtt saját magukat tették legyőzhetetlenné, és úgy várták ki (a kedvező pillanatot), amikor az ellenség legyőzhetővé lett.

A legyőzhetetlenség rajtunk múlik, a legyőzhetőség viszont az ellenségen.

Ezért a harcban igazán járatosak képesek magukat legyőzhetetlenné tenni, de azt nem képesek elérni, hogy az ellenség mindig legyőzhető legyen. Ezért mondják, hogy a győzelem feltételei megismerhetők, de nem (mindig) lehet kialakítani őket.

Aki legyőzhetetlen, az védekezik; aki győzni tud, az támad. Aki védekezik, annak (ereje) nem elegendő; aki támad, annak bőségesen van (ereje).

Aki igazán járatos a védekezésben, az elrejti magát a kilencedik föld mélyébe; aki igazán járatos a támadásban, az a kilencedik ég magasából indul (támadásra). Így képesek magukat megoltalmazni, és teljes győzelmet aratni.

Aki a győzelem feltételeiből nem lát többet annál, mint amit a tömeg képes megismerni, az bizony nem a jók legjobbika. Még ha győzelmet aratna is a csatában, és az egész Égalatti azt mondaná róla, hogy jó, akkor sem a jók legjobbika. Mivel azt, aki képes fölemelni egy őszi szőrszálacskát, még nem lehet nagy erejűnek tartani; azt, aki képes meglátni a napot és a holdat, még nem lehet éles szeműnek tartani; azt, aki képes meghallani a mennydörgés robaját, még nem lehet finom hallásúnak tartani.

A régmúlt korokban azokat tartották a harchoz igazán értőnek, akik győzelmeiket könnyen aratták. Ezért a harchoz igazán értők győzelmeik által nem tűntek ki bölcsességük hírnevével vagy bátor támadásukkal. Ezért a harcban aratott győzelmük hibáktól mentes volt. Akik pedig hibát nem vétenek, azok mindig győzni fognak, mégpedig olyanok felett győznek, akik már eleve vereséget szenvedtek.

Ezért, aki igazán járatos a harcban, olyan területen helyezkedik el, ahol nem szenvedhet vereséget, miközben nem szalasztja el (a lehetőséget), hogy megverheti az ellenséget. Ennek okáért a győzedelmes hadsereg mindenekelőtt a győzelem feltételeit valósítja meg, és csak azután keresi a harcot. A vesztes sereg először harcol, és csak utána keresi a győzelmet.

Az, aki igazán járatos a hadsereg használatában, ápolja az Utat, és megőrzi a törvényeket. Így képes a győzelem és a vereség irányítójának lenni.

A háború művészete szerint: első a méret meghatározása, második a (tartalékok) mennyiségének fölmérése, harmadik a (létszám) megszámolása, negyedik az erőviszonyok mérlegelése, az ötödik pedig a győzelem.

A terepből fakad a méret; a méret határozza meg a mennyiséget; a mennyiségből fakad a létszám; a létszám határozza meg az (erőviszonyok) mérlegelését; és a mérlegelésből ered a győzelem.

Ezért a győzedelmes hadsereg olyan, mint az egy ji{6} súly a csuhoz{7} hasonlítva, míg a vesztes sereg olyan, akár a csu a jihez hasonlítva. A győztes harca olyan, mint amikor a felduzzadt víz zúdul le egy ezer zsen{8} mély szakadékba. Ez az erő hadászati elhelyezése.

5. HADÁSZATI ERŐ

Szun-ce mondta:

Nagy tömegeket irányítani épp olyan, mint keveseket irányítani, mert (az irányítás) általában a felosztástól és a számarányoktól függ. Nagy tömegekkel harcolni épp olyan, mint kevesekkel harcolni, mert (a harc) általában az alakzattól és a megnevezéstől függ.

Az, hogy a hadsereg az ellenséggel való elkerülhetetlen összecsapáskor nem szenved vereséget, a formabontó és a hagyományos hadműveleteken múlik. Az, hogy a hadsereg támadóereje olyan, mint amikor egy köszörűkő zuhan, az ürességen és a teltségen múlik.

Csata közben általában a hagyományos taktikával vehető fel a harc, és a formabontó taktikával érhető el a győzelem. Így, aki igazán ért a formabontó taktika kivitelezéséhez, az (képességeiben) oly határtalan, akár az Ég és a Föld, és oly kimeríthetetlen, akár a Jangce és a Sárga-folyó. Ami véget ér és újrakezdődik, az a nap és a hold. Ami meghal és újjászületik, az a négy évszak.

Csupán öt zenei hang létezik, ám ennek az öt zenei hangnak oly sok a változata, hogy nem győzzük hallgatni. Csupán öt szín létezik, ám ennek az öt színnek oly sok a változata, hogy nem győzzük nézni. Íz csupán öt létezik, ám ennek az öt íznek oly sok a változata, hogy nem győzzük kóstolni. Csatában az erő hadászati alakítása csupán formabontó és hagyományos módon lehetséges, de a formabontó és a hagyományos taktikának oly sok változata van, hogy nem győzzük kimeríteni. A formabontó és a hagyományos taktika véget nem érő körforgásban egymásból születik. Ki lenne hát képes kimeríteni őket?

Az erő hadászati alakítása olyan, akár a zúgó folyó gyorsasága, amely köveket képes magával görgetni. A (támadás) üteme olyan, akár a ragadozó madár gyorsasága, mellyel villámgyorsan tud lecsapni zsákmányára. Ezért annak, aki igazán ért a harchoz, ereje végzetes, üteme pedig pontos. Az erejének hadászati alakítása olyan, mint a számszeríj felajzása, az üteme pedig olyan, mint az elsütőszerkezet kiengedése.

Kavargásban és zűrzavarban fölfordulást mutat a harc, de ez mégsem lehet igazi fölfordulás. A gomolygásban és az összevisszaságban, ha körformába rendeződünk, akkor nem szenvedhetünk vereséget.

A fölfordulás a rendből születik, a gyávaság a bátorságból, a gyöngeség pedig az erőből. A rend és a fölfordulás a számarányoktól függ, a bátorság és a gyávaság az erő hadászati alakításától függ, az erő és a gyöngeség pedig az alakzattól függ.

Ezért, aki igazán ért az ellenség mozgatásához, az olyan formációba rendeződik, hogy az ellenség kénytelen legyen követni őt. Olyasmit mutat neki, amit az ellenség mindenáron meg akar szerezni. Előnyökkel csalogatva hozza mozgásba, hogy aztán lesben állva várhasson rá.

Így aztán, aki igazán ért a harchoz, az erő hadászati alakítása kínálta (győzelmet) keresi, és nem bízik senki másban. Így lesz képes embereit kiválogatni, és alkalmazni a hadászati erőt.