Sonja Blonde

A masszőr

Első kiadás
Copyright © 2021 Sonja Blonde
Honlap: www.sblonde.com

Britta elégedetten állt a melléképület előtt. Tökéletes lesz szalonnak. Már látta maga előtt készen, almazöldre festve. Lelki szemei előtt megjelent a fehér kavicsokkal kirakott kis út, ami a nagykaputól a házikó bejáratához vezet. Szép, élénk színű virágokat ültet majd a szélére végig, hogy a vendégek örömmel lépkedjenek rajta. Csodálatos lesz!

Észre sem vette, hogy Karl és az eladó már befejezték a beszélgetést.

– Tetszik? – kérdezte szeretettel a férje.

– Igen Karl, mesés ház, és az a kis épület pedig tökéletes lesz szalonnak, ugye? Végre lesz saját birodalmam! – Britta csillogó szemmel nézett a férjére.

– Majd meglátjuk – mosolygott szelíden Karl –, együtt kitaláljuk, hová tegyük a masszázságyadat.

Homlokon csókolta a feleségét, majd finoman megfogta a karját és a kapu felé irányította.

Miközben lassan gurultak el a ház mellett, Britta előrehajolt, és még egyszer megcsodálta az elegáns, kétszintes házat. Nagyszülei birtoka jutott eszébe róla. Mennyit bújócskáztak az unokatestvéreivel! Szinte képtelenség volt egymást megtalálni annyi szobában.

Szülei nem szerették a kertes házat, ezért Brittáék penthouse-ban laktak a metropolisz szívében. Édesanyja azóta sem tudta feldolgozni, hogy apja mindössze két év alatt kártyázta el a hatalmas lakást és a teljes vagyonukat. Még a nagyszülők birtoka is ráment az uzsorásokra.

Milyen szerencse, hogy Karl is arra vágyott, amire ő… egy szép, vidéki otthonra, ahol majd boldogan futkározhatnak a gyerekek az udvaron. De jó lesz!

– Egy hónap múlva költözhetünk is. Addigra elkészül minden, ami ahhoz kell, hogy tökélesen boldogok legyünk itt. Lesz jacuzzi és szauna is. Nem is értem, miért nincs benne. Ahol úszómedence van, illene lennie legalább egy szaunának is. Kicsit furcsa nekem ez a tulaj. Sebaj, legalább eladja a házát. Azt mondja, Miamiba költözik. Te érted ezt?

Britta nem tudta eldönteni, hogy a szaunára, vagy a Miamiba való költözésre kellene reagálnia. Ostobaságot pedig nem szeretett volna mondani.

– Szerintem is különös ez drágám – nyugodtan dőlt hátra.

Karl nem szerette, ha Britta butaságokat beszélt, ezért a feleségének nagyon kellett figyelnie, hogy mit mond. Kapcsolatuk két évében megtanulta, hogy komoly dolgokba ne szóljon bele. A fontos döntéseket is Karlra hagyta, hiszen a férje sokkal tapasztaltabb, okosabb volt nála, így sem az esküvői előkészületekbe, sem a költözésbe nem ütötte bele az orrát. Anyósa és Karl tökéletesen ura volt minden helyzetnek.

Britta az érettségi után, hogy el tudja tartani magát és az anyját, masszőrnek tanult. Kivételes szépségének köszönhetően, egy golf klubban helyezkedett el, ahol rövid időn belül megismerkedett Karllal, aki éppen egy céges kiránduláson vett részt. A férfi azonnal tudta, hogy mellé egy olyan gyönyörű nő való, mint Britta. Hosszú, hullámos, dús, barna haja érzékien omlott formás vállaira. Arányos alakját minden nő irigyelte, kerek feneke után pedig minden férfi megfordult. Britta bármit felvehetett. Egyszerűen minden tökéletesen állt rajta.

Karl középvezető volt egy mulitnál, és már a pénzügyi igazgatói kinevezésére várt. Barátai mind cégvezetők, részlegvezetők voltak, így pláne nem volt mindegy, milyen nőt választ maga mellé. Egy hónap után megkérte Britta kezét, a következő hónapban pedig már össze is házasodtak. Karl és az anyja azonban úgy gondolták, jobb, ha senki sem tudja, hogy Karl a feleségét egy golfklub személyzetéből választotta ki magának. Ha valaki Britta múltja felől érdeklődött, Karl a nő vagyonos nagyszüleiről kezdett beszélni. Ilyenkor mindig kihangsúlyozta, felesége csak azért masszőrködik, hogy ne unatkozzon.

– Ne aggódj drágám, tőlem senki sem fogja megtudni, hogy te már egy lecsúszott család gyermeke vagy – nyugtatta meg egy alkalommal, majd homlokon csókolta.

*

A melléképület végül világosszürke színt kapott. Karl szerint ez jobban illik a stílusukhoz. A zöld hivalkodó, és nem tükrözi az eleganciát. A berendezést Britta maga választhatta ki, Karl ugyanis nem tervezett belépni a felesége „játszóterére”.

Britta fényes, fehér bútorokat vásárolt a szalonjába, és mályva színű kiegészítőket, törölközőket választott hozzá. A kis helyiség nyugalmat, harmóniát sugárzott. Karl a ház elé és a kertbe kizárólag rózsákat engedett ültetni, és a már meglévő virágok közül is csak azokat hagyhatta meg a kertész. Britta fájó szívvel vette tudomásul, hogy bármennyire is szeretné, nem ültethet tulipánokat, jácintot és gyöngyvirágot.

– Nem akarom, hogy úgy nézzen ki az udvarom, mint egy falusi árokpart – jelentette ki Karl. – Ide magas beosztású, előkelő emberek fognak járni, nem pedig segédmunkások. Mesébe illő kertben fogok partikat rendezni, nem pedig egy faluszéli mezőn. Neked is nagyon fog tetszeni, meglátod – csókolta meg gyengéden a feleségét. – Te leszel ennek a rezidenciának az úrnője. Mindenki téged fog irigyelni.

Britta szelíden simult a férjéhez.

Könnyű vacsorát tálalt maguknak a hosszú nap után. Az egész vasárnapot azzal töltötték, hogy feltérképezzék, pontosan kik laknak az utcájukban és a környéken. Karl örömére szép számban akadtak olyanok, akikkel szívesen megismerkedett volna. Sikeres vállalkozók, orvosok és az egyik utcabeli az ország legnagyobb bankjának volt a helyi fiókvezetője. Legjobban közvetlen szomszédjuk, egy autógyártó vállalat vezérigazgatója izgatta a férfi fantáziáját. Szívesen látta volna magát a luxusmárka vezetőségében.

– Jó lett a spárga? – kérdezte Britta, mert Karl számára nem volt mindegy, hogyan készítik el a grillezett zöldséget. Úgy szerette, ha még roppanós.

– Egész jó lett – jegyezte meg Karl –, majd a szakács, akit hozatok a partira, biztosan megoszt veled egy-két praktikát. Igazi különlegességeket fog készíteni. Ellesheted majd tőle a spárga elkészítésének titkát is.

– Milyen ételekre gondoltál? – lelkesült fel Britta.

– Csupa olyasmire, ami egy ilyen partihoz illik – zárta rövidre a férfi.

– Holnap korán hazajövök – váltott témát Karl –, és elviszek vásárolni. Kapsz pár új ruhát a vidéki élethez. Egy ideig minden mozdulatodat lesni fogják, úgyhogy tökéletesen kell viselkedned és öltöznöd. Tehetnél majd kicsit több sminket magadra. Keresünk egy jó fodrászt is neked.

– Köszönöm drágám – mosolygott Britta és lelki szemei előtt már látta magát a szebbnél szebb új ruhákban.

Britta szerette, hogy Karl gondoskodott róla. Biztonságot adott neki a férfi határozottsága, mindenre kiterjedő figyelme. Megnyugtatta, hogy nem kell nehéz döntéseket hoznia, a férje ezeket mind magára vállalja. Amikor annak idején az apja elkártyázta a vagyonukat és az anyja összeroppant, minden teher az ő vállára szakadt. Apja gyorsan elhagyta a süllyedő hajót, így ő vette át a családfő szerepét. Időközben az anyja összejött egy jóravaló férfival, aki bolti eladóként dolgozott, de azt az anyagi színvonalat, amihez egykoron hozzászokott a pórul járt család, nem tudta biztosítani. Anyja és újdonsült párja bérelt lakásban laktak egy lakótelepen, ahová Karl nem szívesen ment. Attól félt, feltörik a luxusautóját. Az anyja ráadásul nehezen viselte, hogy lánya ismét jólétben él, míg ő albérletben lakik. Inni kezdett, hogy valahogy el tudja viselni a csapást, amit a sors mért rá, pedig Britta minden tőle telhetőt megtett, hogy segítse őt.

*

Britta, miután hosszas gondolkodás után kiválasztotta, hogy milyen ruha illene a legjobban egy könnyű sétához, elindult, hogy felfedezze a környéket. A széles utca mindkét oldalán tökélesen gondozott kerttel körülvett szép, nagy házak álltak. Egészségesen zöldellő pázsitok, illatos virágok, formára nyírt örökzöldek árulkodtak arról, hogy minden portát gondos kezek ápolnak. A jólét sugárzott a környék minden egyes épületéről.