ADY ENDRE LEVELEI

Szerkesztette:

Varsányi Gergely

Borító:

Árvai Annamária

Kiadó:

Pályázatfigyelés Kft.

Hajmáskér, 2021

ISBN 978-615-01-2609-8

www.greenlightpalyazatok.hu

Vissza nem térítendő támogatások

© Pályázatfigyelés Kft., 2021

Tartalomjegyzék

ELSŐ KÖTET 1895-1908 23

1 GUBA PÁLNAK 24

2 CSIKY LAJOSNAK 24

3 SZÉKELY ÖDÖNNEK 24

4 SOMOGYI KÁLMÁNNAK 25

5 ADY LŐRINCNÉNEK 25

6 VARGA ILONÁNAK 26

7 ÁBRÁNYI EMILNEK 27

8 VARGA ILONÁNAK 27

9 VARGA ILONÁNAK 29

10 VARGA ILONÁNAK 30

11 VARGA ILONÁNAK 31

12 VARGA ILONÁNAK 32

13 VARGA ILONÁNAK 33

14 VARGA ILONÁNAK 34

15 VARGA ILONÁNAK 34

16 VARGA ILONÁNAK 35

17 VARGA ILONÁNAK 36

18 VARGA ILONÁNAK 36

19 PÁSZTOR BERTALANNAK 37

20 VARGA ILONÁNAK 37

21 VARGA ILONÁNAK 37

22 VARGA ILONÁNAK 38

23 VARGA ILONÁNAK 38

24 VARGA ILONÁNAK 39

25 VARGA ILONÁNAK 40

26 VARGA ILONÁNAK 40

27 VARGA ILONÁNAK 41

28 VARGA ILONÁNAK 41

29 VARGA ILONÁNAK 41

30 VARGA ILONÁNAK 42

31 A SZIGLIGETI TÁRSASÁGNAK 42

32 FEHÉR DEZSŐNEK 42

33 VARGA ILONÁNAK 43

34 VARGA ILONÁNAK 43

35 OSVÁT ERNŐNEK 44

36 IFJ. ERDŐS ALBERTNAK 44

37 ADORJÁN EMILNEK 44

38 SOMLÓ BÓDOGNAK 44

39 BRÜLL ADÉLNAK 45

40 BRÜLL ADÉLNAK 45

41 BRÜLL ADÉLNAK 46

42 BRÜLL ADÉLNAK 46

43 BRÜLL ADÉLNAK 47

44 BRÜLL ADÉLNAK 47

45 BRÜLL ADÉLNAK 47

46 BRÜLL BERTÁNAK 47

47 BRÜLL ADÉLNAK 48

48 BRÜLL ADÉLNAK 48

49 VARGA ILONÁNAK 48

50 BRÜLL ADÉLNAK 49

51 BRÜLL ADÉLNAK 49

52 BRÜLL ADÉLNAK 50

53 BRÜLL ADÉLNAK 51

54 BRÜLL ADÉLNAK 51

55 BRÜLL ADÉLNAK 51

56 BRÜLL ADÉLNAK 52

57 BRÜLL ADÉLNAK 53

58 BRÜLL ADÉLNAK 54

59 BRÜLL ADÉLNAK 54

60 BRÜLL ADÉLNAK 55

61 BRÜLL ADÉLNAK 55

62 BRÓDY SÁNDORNAK 56

63 BRÜLL ADÉLNAK 56

64 DIÓSI ÖDÖNÉKNEK 56

65 BRÜLL BERTÁNAK 58

66 BRÜLL BERTÁNAK 58

67 BIRÓ LAJOSNAK 59

68 BRÜLL BERTÁNAK 59

69 BRÜLL ADÉLNAK 60

70 BRÜLL ADÉLNAK 60

71 BRÜLL BERTÁNAK 60

72 SZÁVAY GYULÁNAK 61

73 BIRÓ LAJOSNAK 61

74 BRÜLL ADÉLNAK 61

75 BRÜLL BERTÁNAK 61

76 BRÜLL BERTÁNAK 62

77 BIRÓ LAJOSNAK 62

78 BIRÓ LAJOSNAK 63

79 BRÜLL BERTÁNAK 64

80 SOMLÓ BÓDOGNAK 64

81 DIÓSI ÖDÖNÉKNEK 65

82 BRÜLL BERTÁNAK 66

83 BRÜLL ADÉLNAK 67

84 BRÜLL BERTÁNAK 67

85 BRÜLL BERTÁNAK 68

86 BRÜLL BERTÁNAK 68

87 SOMLÓ BÓDOGNAK 69

88 BRÜLL BERTÁNAK 70

89 BRÜLL BERTÁNAK 70

90 DIÓSI ÖDÖNÉKNEK 71

91 BRÜLL BERTÁNAK 71

92 BRÜLL ADÉLNAK 72

93 BRÜLL BERTÁNAK 72

94 BRÜLL BERTÁNAK 73

95 BRÜLL BERTÁNAK 73

96 BRÜLL BERTÁNAK 74

97 BRÜLL SÁMUELNÉNAK 74

98 BRÜLL BERTÁNAK 75

99 BRÜLL BERTÁNAK 75

100 BIRÓ LAJOSNAK 76

101 BIRÓ LAJOSNAK 77

102 DIÓSI ÖDÖNÉKNEK 77

103 DIÓSI ÖDÖNÉKNEK 78

104 BRÜLL BERTÁNAK 79

105 BRÜLL BERTÁNAK 79

106 SOMLÓ BÓDOGNAK 79

107 BRÜLL BERTÁNAK 80

108 BRÜLL BERTÁNAK 81

109 BRÜLL BERTÁNAK 82

110 BRÜLL BERTÁNAK 82

111 DIÓSI ÖDÖNÉKNEK 83

112 BRÜLL BERTÁNAK 83

113 DIÓSI ÖDÖNÉKNEK 83

114 BRÜLL BERTÁNAK 84

115 BRÜLL BERTÁNAK 84

116 BIRÓ LAJOSNAK 85

117 BRÜLL BERTÁNAK 86

118 BRÜLL BERTÁNAK 86

119 BRÜLL BERTÁNAK 87

120 DIÓSI ÖDÖNNEK 87

121 SZEMERE MIKLÓSNAK 87

122 BÖLÖNI GYÖRGYNEK 88

123 SOMOGYI KÁROLYNAK 88

124 BÖLÖNI GYÖRGYNEK 88

125 TISZA ISTVÁNNAK 88

126 BOTH ISTVÁNNAK 89

127 BÖLÖNI GYÖRGYNEK 89

128 BRÜLL ADÉLNAK 90

129 BÖLÖNI GYÖRGYNEK 90

130 BIRÓ LAJOSNAK 90

131 BIRÓ LAJOSNAK 91

132 BÖLÖNI GYÖRGYNEK 91

133 ADY LAJOSNAK 92

134 BIRÓ LAJOSNAK 92

135 BRÓDY SÁNDORNAK 92

136 BÖLÖNI GYÖRGYNEK 93

137 ADY LAJOSNAK 93

138 ADY LAJOSNAK 93

139 BIRÓ LAJOSNAK 94

140 BRÜLL BERTÁNAK 94

141 VÉSZI MARGITNAK 94

142 BRÜLL BERTÁNAK 94

143 BRÜLL BERTÁNAK 95

144 BÖLÖNI GYÖRGYNEK 95

145 BRÜLL BERTÁNAK 96

146 BIRÓ LAJOSNAK 97

147 VÉSZI MARGITNAK 98

148 BRÜLL BERTÁNAK 98

149 BRÜLL BERTÁNAK 98

150 VÉSZI MARGITNAK 99

151 ADY LAJOSNAK 99

152 BRÜLL BERTÁNAK 99

153 VÉSZI MARGITNAK 100

154 BRÜLL BERTÁNAK 100

155 BRÜLL BERTÁNAK 100

156 DIÓSI ÖDÖNÉKNEK 101

157 BRÜLL ADÉLNAK 101

158 BRÜLL ADÉLNAK 102

159 BRÜLL ADÉLNAK 102

160 BRÜLL BERTÁNAK 102

161 BRÜLL ADÉLNAK 102

162 BRÜLL BERTÁNAK 103

163 BRÜLL BERTÁNAK 103

164 BRÜLL BERTÁNAK 103

165 BRÜLL ADÉLNAK 104

166 BRÜLL BERTÁNAK 104

167 DIÓSI ÖDÖNNEK 105

168 BRÜLL BERTÁNAK 105

169 BRÜLL BERTÁNAK 106

170 BRÜLL ADÉLNAK 106

171 DUTKA ÁKOSNAK 106

172 BRÜLL ADÉLNAK 107

173 BRÜLL ADÉLNAK 107

174 BRÜLL ADÉLNAK 108

175 BRÜLL ADÉLNAK 108

176 BRÜLL BERTÁNAK 108

177 DIÓSI ÖDÖNÉKNEK 109

178 BIRÓ LAJOSNAK 109

179 ADY LAJOSNAK 109

180 BRÜLL ADÉLNAK 110

181 BRÜLL ADÉLNAK 110

182 BRÜLL BERTÁNAK 110

183 BRÜLL ADÉLNAK 111

184 BRÜLL ADÉLNAK 111

185 BRÜLL ADÉLNAK 111

186 BRÜLL ADÉLNAK 112

187 BRÜLL ADÉLNAK 112

188 BRÜLL ADÉLNAK 112

189 BRÜLL ADÉLNAK 113

190 JUHÁSZ GYULÁNAK 113

191 BRÜLL ADÉLNAK 114

192 BRÜLL ADÉLNAK 114

193 BRÜLL ADÉLNAK 114

194 VÉSZI JOLÁNNAK 115

195 BRÜLL BERTÁNAK 115

196 BRÜLL ADÉLNAK 115

197 BRÜLL BERTÁNAK 116

198 BRÜLL ADÉLNAK 116

199 BRÜLL ADÉLNAK 116

200 BRÜLL ADÉLNAK 117

201 BRÜLL BERTÁNAK 118

202 BRÜLL ADÉLNAK 118

203 BRÜLL ADÉLNAK 118

204 MEDVE MIKLÓSNÉNAK 119

205 BRÜLL ADÉLNAK 119

206 BRÜLL ADÉLNAK 120

207 BRÜLL ADÉLNAK 120

208 BRÜLL BERTÁNAK 120

209 BRÜLL ADÉLNAK 121

210 PAPP SZERÉNÁNAK 121

211 BRÜLL BERTÁNAK 121

212 BRÜLL BERTÁNAK 122

213 BRÜLL ADÉLNAK 122

214 BRÜLL ADÉLNAK 123

215 BRÜLL BERTÁNAK 123

216 BRÜLL ADÉLNAK 123

217 BRÜLL BERTÁNAK 124

218 BRÜLL ADÉLNAK 124

219 BRÜLL BERTÁNAK 124

220 BRÜLL BERTÁNAK 125

221 BRÜLL ADÉLNAK 125

222 BRÜLL BERTÁNAK 126

223 VIDOR MARCELLNAK 126

224 BRÜLL BERTÁNAK 126

225 BRÜLL BERTÁNAK 126

226 BRÜLL ADÉLNAK 127

227 BRÜLL ADÉLNAK 127

228 BRÜLL ADÉLNAK 127

229 BRÜLL BERTÁNAK 128

230 VÉSZI MARGITNAK 128

231 FÜLEP LAJOSNAK 128

232 VÉSZI MARGITNAK 129

233 BRÜLL ADÉLNAK 129

234 BRÜLL ADÉLNAK 129

235 BRÜLL ADÉLNAK 130

236 BRÜLL ADÉLNAK 130

237 BRÜLL ADÉLNAK 130

238 BRÜLL ADÉLNAK 131

239 BRÜLL ADÉLNAK 131

240 VÉSZI MARGITNAK 131

241 BRÜLL BERTÁNAK 132

242 BRÜLL ADÉLNAK 132

243 MARCHIŞIU OTÍLIÁNAK 132

244 BRÜLL ADÉLNAK 133

245 BRÜLL ADÉLNAK 133

246 BRÜLL ADÉLNAK 134

247 BRÜLL ADÉLNAK 134

248 BRÜLL ADÉLNAK 135

249 BRÜLL ADÉLNAK 135

250 ÁBRÁNYI KORNÉLNAK 136

251 BRÜLL ADÉLNAK 136

252 BÖLÖNI GYÖRGYNEK 137

253 ADY MARISKÁNAK 137

254 JUHÁSZ GYULÁNAK 137

255 BRÜLL ADÉLNAK 138

256 BÖLÖNI GYÖRGYNEK 138

257 ADY LAJOSNAK 138

258 BRÜLL BERTÁNAK 138

259 BÖLÖNI GYÖRGYNEK 139

260 ADY LŐRINCNÉNEK 139

261 BIRÓ LAJOSNAK 139

262 RÉVÉSZ BÉLÁNAK 139

263 RÉVÉSZ BÉLÁNAK 139

264 BRÜLL BERTÁNAK ÉS BRÜLL SÁMUELNÉNAK 140

265 MARCHIŞIU OTÍLIÁNAK 140

266 ADY LAJOSNAK 140

267 BIRÓ LAJOSNAK 141

268 SOMLÓ BÓDOGNAK 141

269 BRÜLL BERTÁNAK 141

270 FÜLEP LAJOSNAK 142

271 MARCHIŞIU OTÍLIÁNAK 142

272 KABOS EDÉNEK 142

273 ADY LŐRINCNÉNEK 143

274 BÖLÖNI GYÖRGYÉKNEK 143

275 BRÜLL BERTÁNAK 143

276 BÖLÖNI GYÖRGYÉKNEK 144

277 ADY LAJOSNAK 144

278 BRÜLL BERTÁNAK 144

279 BÖLÖNI GYÖRGYÉKNEK 144

280 BÖLÖNI GYÖRGYÉKNEK 145

281 BÖLÖNI GYÖRGYÉKNEK 145

282 ADY LAJOSNAK 145

283 BIRÓ LAJOSNAK 146

284 BRÜLL BERTÁNAK 146

285 BÖLÖNI GYÖRGYNEK 146

286 BÖLÖNI GYÖRGYNEK 147

287 ADY LAJOSNAK 147

288 BRÜLL SÁMUELNÉNAK 147

289 MARCHIŞIU OTÍLIÁNAK 148

290 RÉVÉSZ BÉLÁNAK 148

291 MARCHIŞIU OTÍLIÁNAK 148

292 ADY LŐRINCNÉNEK 149

293 BÖLÖNI GYÖRGYÉKNEK 149

294 MOHÁCSI JENŐNEK 149

295 A NÉPSZAVA SZERKESZTŐSÉGÉNEK 150

296 ADY LŐRINCNÉNEK 150

297 MARCHIŞIU OTÍLIÁNAK 151

298 MARCHIŞIU OTÍLIÁNAK 151

299 BÖLÖNI GYÖRGYNEK 151

300 MARCHIŞIU OTÍLIÁNAK 151

301 BÖLÖNI GYÖRGYNEK 152

302 MARCHIŞIU OTÍLIÁNAK 152

303 BRÜLL ADÉLNAK 153

304 MARCHIŞIU OTÍLIÁNAK 153

305 MARCHIŞIU OTÍLIÁNAK 153

306 MARCHIŞIU OTÍLIÁNAK 154

307 MARCHIŞIU OTÍLIÁNAK 154

308 MARCHIŞIU OTÍLIÁNAK 154

309 MARCHIŞIU OTÍLIÁNAK 154

310 MARCHIŞIU OTÍLIÁNAK 155

311 ADY LAJOSNAK 155

312 BÖLÖNI GYÖRGYNEK 155

313 BÖLÖNI GYÖRGYNEK 155

314 ADY LAJOSNAK 156

315 BÖLÖNI GYÖRGYNEK 156

316 BÖLÖNI GYÖRGYNEK 157

317 BIRÓ LAJOSNAK 157

318 BÖLÖNI GYÖRGYNEK 158

319 FENYŐ MIKSÁNAK 158

320 BIRÓ LAJOSNAK 159

321 MARCHIŞIU OTÍLIÁNAK 159

322 BÖLÖNI GYÖRGYNEK 159

323 BIRÓ LAJOSNAK 160

324 BIRÓ LAJOSNAK 160

325 MARCHIŞIU OTÍLIÁNAK 161

326 MARCHIŞIU OTÍLIÁNAK 161

327 BÖLÖNI GYÖRGYNEK 161

328 RADÓ ANTALNAK 162

329 BÖLÖNI GYÖRGYNEK 163

330 BRÜLL BERTÁNAK 163

331 BIRÓ LAJOSNAK 164

332 BIRÓ LAJOSNAK 164

333 MARCHIŞIU OTÍLIÁNAK 164

334 MARCHIŞIU OTÍLIÁNAK 165

335 MARCHIŞIU OTÍLIÁNAK 165

336 MARCHIŞIU OTÍLIÁNAK 165

337 DIÓSI ÖDÖNÉKNEK 165

338 BRÜLL BERTÁNAK 166

339 BRÜLL BERTÁNAK 166

340 MARCHIŞIU OTÍLIÁNAK 166

341 DIÓSI ÖDÖNÉKNEK 167

342 BRÜLL BERTÁNAK 167

343 DIÓSI ÖDÖNÉKNEK 167

344 ZEMPLÉNI ÁRPÁDNAK 168

345 BRÜLL ADÉLNAK 168

346 KOZMUTZA KORNÉLNAK 169

347 MARCHIŞIU OTÍLIÁNAK 169

348 BÖLÖNI GYÖRGYNEK 169

349 BRÜLL ADÉLNAK 170

350 RÁSKAI FERENCNEK 170

351 BRÜLL BERTÁNAK 170

352 BRÜLL BERTÁNAK 171

353 BRÜLL ADÉLNAK 171

354 FÜLEP LAJOSNAK 172

355 BIRÓ LAJOSNAK 172

356 BRÜLL ADÉLNAK 172

357 BRÜLL ADÉLNAK 173

358 BRÜLL ADÉLNAK 173

359 BÖLÖNI GYÖRGYNEK 174

360 BRÜLL ADÉLNAK 174

361 KISS JÓZSEFNAK 174

362 BRÜLL ADÉLNAK 175

363 BRÜLL ADÉLNAK 175

364 BRÜLL ADÉLNAK 176

365 VÉSZI MARGITNAK 176

366 BRÜLL ADÉLNAK 176

367 KISS JÓZSEFNAK 177

368 VÉSZI MARGITNAK 177

369 ELEK ARTÚRNAK 178

370 BRÜLL ADÉLNAK 178

371 FENYŐ MIKSÁNAK 178

372 BIRÓ LAJOSNAK 179

373 BIRÓ LAJOSNAK 179

374 BRÜLL ADÉLNAK 179

375 BRÜLL ADÉLNAK 180

376 VÉSZI MARGITNAK 180

377 BRÜLL BERTÁNAK 181

378 DIÓSI ÖDÖNÉKNEK 181

379 KARDOS ALBERTNAK 181

380 BÖLÖNI GYÖRGYNEK 182

381 DIÓSI ÖDÖNÉKNEK 182

382 DIÓSI ÖDÖNNEK 183

383 KARDOS ALBERTNAK 183

384 KABOS ILONÁNAK 183

385 DIÓSI ÖDÖNNEK 184

386 KABOS EDÉNEK 184

387 BÁNYAI ELEMÉRNEK 184

388 BIRÓ LAJOSNAK 185

389 DIÓSI ÖDÖNÉKNEK 185

390 BÁNYAI ELEMÉRNEK 186

391 FENYŐ MIKSÁNAK 186

392 DIÓSI ÖDÖNÉKNEK 186

393 BÁNYAI ELEMÉRNEK 187

394 OSVÁT ERNŐNEK 187

395 FÉNYES SAMUNAK 187

396 HATVANY LAJOSNAK 188

397 NAGY MIHÁLYNAK 188

398 BRÜLL ADÉLNAK 188

399 DIÓSI ÖDÖNÉKNEK 189

400 BIRÓ LAJOSNAK 189

401 DIÓSI ÖDÖNÉKNEK 190

402 BIRÓ LAJOSNAK 190

403 VÉSZI MARGITNAK 190

404 BRÜLL ADÉLNAK 191

405 HATVANY LAJOSNAK 191

406 FENYŐ MIKSÁNAK 191

407 NAGY MIHÁLYNAK 191

408 FENYŐ MIKSÁNAK 192

409 JUHÁSZ GYULÁNAK 192

410 BÁNYAI ELEMÉRNEK 192

411 BÁNYAI ELEMÉRNEK 192

412 DIÓSI ÖDÖNÉKNEK 193

413 BÁNYAI ELEMÉRNEK 193

414 BRÜLL ADÉLNAK 193

415 BRÜLL BERTÁNAK 194

416 BRÜLL ADÉLNAK 194

417 DIÓSI ÖDÖNÉKNEK 194

418 FENYŐ MIKSÁNAK 195

419 FENYŐ MIKSÁNAK 195

420 DIÓSI ÖDÖNNEK 196

421 FENYŐ MIKSÁNAK 196

422 BÖLÖNI GYÖRGYÉKNEK 196

423 HATVANY LAJOSNAK 197

424 ADY LAJOSNAK 197

425 ELEK ARTÚRNAK 197

426 HATVANY LAJOSNAK 198

427 OSVÁT ERNŐNEK 198

428 BIRÓ LAJOSNAK 198

429 PETRI MÓRNAK 199

430 OSVÁT ERNŐNEK 199

431 OSVÁT ERNŐNEK 199

432 BRÜLL BERTÁNAK 199

433 HATVANY LAJOSNAK 200

434 SCHÖPFLIN ALADÁRNAK 200

435 OSVÁT ERNŐNEK 200

436 OSVÁT ERNŐNEK 201

437 BIRÓ LAJOSNAK 201

438 ADY LAJOSNAK 201

439 ADY LAJOSNAK 202

440 OSVÁT ERNŐNEK 202

441 HATVANY LAJOSNAK 202

442 ADY LAJOSNAK 203

443 ADY LAJOSNAK 203

444 HATVANY LAJOSNAK 203

445 BÖLÖNI GYÖRGYÉKNEK 204

446 HATVANY LAJOSNAK 204

447 ADY LAJOSNAK 205

448 BRÜLL ADÉLNAK 205

449 A NYUGAT SZERKESZTŐSÉGÉNEK 205

450 BRÜLL ADÉLNAK 206

451 OSVÁT ERNŐNEK 206

452 BRÜLL ADÉLNAK 206

453 FENYŐ MIKSÁNAK 207

454 ELEK ARTÚRNAK 207

455 OSVÁT ERNŐNEK 207

456 BRÜLL ADÉLNAK 207

457 HATVANY LAJOSNAK 208

458 BIRÓ LAJOSNAK 208

459 ADY LAJOSNAK 208

460 BRÜLL ADÉLNAK 209

461 BRÜLL ADÉLNAK 209

462 HATVANY LAJOSNAK 210

463 HATVANY LAJOSNAK 210

464 OSVÁT ERNŐNEK 211

465 DIÓSI ÖDÖNÉKNEK 211

466 BRÜLL ADÉLNAK 212

467 BRÜLL ADÉLNAK 212

468 BRÜLL ADÉLNAK 213

469 SCHÖPFLIN ALADÁRNAK 213

470 FENYŐ MIKSÁNAK 213

471 HATVANY LAJOSNAK 214

472 A NYUGAT KIADÓHIVATALÁNAK 214

473 OSVÁT ERNŐNEK 215

474 ADY LAJOSNAK 215

475 ADY LAJOSNAK 216

476 HATVANY LAJOSNAK 216

477 HATVANY LAJOSNAK 216

478 DIÓSI ÖDÖNNEK 217

479 OSVÁT ERNŐNEK 217

480 FENYŐ MIKSÁNAK 218

481 ZEMPLÉNI ÁRPÁDNAK 218

482 ADY LAJOSNAK 218

483 BRÜLL ADÉLNAK 219

484 BRÜLL BERTÁNAK 219

485 BRÜLL ADÉLNAK 220

486 BRÜLL ADÉLNAK 220

487 BRÜLL ADÉLNAK 220

488 BÁNYAI ELEMÉRNEK 221

489 HATVANY LAJOSNAK 221

490 OSVÁT ERNŐNEK 221

491 MOHÁCSI JENŐNEK 222

492 MOHÁCSI JENŐNEK 222

493 HATVANY LAJOSNAK 222

494 HATVANY LAJOSNAK 223

495 OSVÁT ERNŐNEK 223

496 EMŐD TAMÁSNAK 223

497 BÖLÖNI GYÖRGYNEK 224

498 NAGY MIHÁLYNAK 224

499 OSVÁT ERNŐNEK 224

500 FENYŐ MIKSÁNAK 225

501 MARCHIŞIU OTÍLIÁNAK 225

502 BRÜLL ADÉLNAK 225

503 HATVANY LAJOSNAK 226

MÁSODIK KÖTET 1909-1913 226

504 BÖLÖNI GYÖRGYNEK 227

505 HATVANY LAJOSNAK 227

506 BRÜLL ADÉLNAK 227

507 HATVANY LAJOSNAK 227

508 WOLFNER JÓZSEFNAK 228

509 FENYŐ MIKSÁNAK 228

510 MEDVE MIKLÓSNÉNAK 228

511 ADY LAJOSNAK 229

512 HATVANY LAJOSNAK 229

513 VÉSZI MARGITNAK 229

514 OSVÁT ERNŐNEK 230

515 HATVANY LAJOSNAK 230

516 MEDVE MIKLÓSNÉNAK 230

517 SCHÄFFER GYULÁNAK 231

518 HATVANY LAJOSNAK 231

519 HATVANY LAJOSNAK 231

520 OSVÁT ERNŐNEK 231

521 HATVANY LAJOSNAK 232

522 MEDVE MIKLÓSNÉNAK 232

523 HATVANY LAJOSNAK 232

524 ADY LAJOSNAK 233

525 HATVANY LAJOSNAK 233

526 OSVÁT ERNŐNEK 233

527 OSVÁT ERNŐNEK 233

528 ADY LAJOSNAK 234

529 HATVANY LAJOSNAK 234

530 GÁRDOS ALFRÉDNAK 234

531 RADÓ ANTALNAK 235

532 ADY LAJOSNAK 235

533 ADY LŐRINCNÉNEK 235

534 FENYŐ MIKSÁNAK 236

535 OSVÁT ERNŐNEK 236

536 BÖLÖNI GYÖRGYNEK 236

537 FENYŐ MIKSÁNAK 237

538 DIÓSI ÖDÖNNEK 237

539 BRÜLL BERTÁNAK 237

540 SCHÖPFLIN ALADÁRNAK 237

541 HATVANY LAJOSNAK 238

542 HATVANY LAJOSNAK 238

543 HATVANY LAJOSNAK 238

544 ADY LŐRINCNÉNEK 239

545 ADY LAJOSNAK 239

546 OSVÁT ERNŐNEK 240

547 HATVANY LAJOSNAK 240

548 ADY LAJOSNAK 240

549 BRÜLL ADÉLNAK 240

550 ADY LAJOSNAK 241

551 MOLNÁR VIKTORNAK 242

552 ADY LAJOSNAK 242

553 BRÜLL ADÉLNAK 242

554 DIÓSI ÖDÖNÉKNEK 243

555 DIÓSI ÖDÖNÉKNEK 243

556 KONRÁD BÉLÁNAK 244

557 DIÓSI ÖDÖNNEK 244

558 BRÜLL ADÉLNAK 244

559 BRÜLL ADÉLNAK 245

560 FENYŐ MIKSÁNAK 245

561 DIÓSI ÖDÖNÉKNEK 246

562 OSVÁT ERNŐNEK 246

563 DIÓSI ÖDÖNÉKNEK 246

564 FENYŐ MIKSÁNAK 247

565 BRÜLL ADÉLNAK 247

566 BRÜLL ADÉLNAK 247

567 OSVÁT ERNŐNEK 248

568 OSVÁT ERNŐNEK 249

569 EMŐD TAMÁSNAK 249

570 BIRÓ VERÁNAK 249

571 BRÜLL ADÉLNAK 249

572 KOLLÁNYI BOLDIZSÁRNAK 250

573 BRÜLL ADÉLNAK 250

574 BRÜLL ADÉLNAK 251

575 FENYŐ MIKSÁNAK 252

576 ADY LAJOSNAK 252

577 KABOS EDÉNEK 252

578 KABOS ILONÁNAK 253

579 BRÜLL ADÉLNAK 253

580 FENYŐ MIKSÁNAK 254

581 A NYUGAT SZERKESZTŐSÉGÉNEK 254

582 BIRÓ LAJOSNAK 254

583 BRÜLL ADÉLNAK 254

584 BRÜLL ADÉLNAK 255

585 BRÜLL ADÉLNAK 255

586 BRÜLL ADÉLNAK 255

587 BERETVÁS HUGÓNAK 257

588 BRÜLL ADÉLNAK 257

589 MEDVE MIKLÓSNÉNAK 257

590 ADY LAJOSNAK 257

591 DIÓSI ÖDÖNNEK 257

592 A NYUGAT SZERKESZTŐSÉGÉNEK 258

593 BERETVÁS HUGÓNAK 258

594 BIRÓ LAJOSNAK 258

595 DIÓSI ÖDÖNNEK 259

596 SCHÖPFLIN ALADÁRNAK 259

597 BÖLÖNI GYÖRGYNEK 259

598 FENYŐ MIKSÁNAK 260

599 DIÓSI ÖDÖNNEK 261

600 BERETVÁS HUGÓNAK 261

601 A NYUGAT SZERKESZTŐSÉGÉNEK 261

602 BERETVÁS HUGÓNAK 261

603 ADY LŐRINCNÉNEK 262

604 SOMLÓ BÓDOGNAK 262

605 MOLNÁR VIKTORNAK 262

606 DIÓSI ÖDÖNNEK 262

607 A NYUGAT SZERKESZTŐSÉGÉNEK 263

608 BRÜLL ADÉLNAK 263

609 BRÜLL ADÉLNAK 263

610 BERETVÁS HUGÓNAK 264

611 DIÓSI ÖDÖNNEK 264

612 BRÜLL ADÉLNAK 265

613 BRÜLL ADÉLNAK 266

614 BRÜLL ADÉLNAK 266

615 HATVANY LAJOSNAK 267

616 WELTNER JAKABNAK 268

617 HATVANY LAJOSNAK 269

618 DIÓSI ÖDÖNNEK 269

619 BRÜLL ADÉLNAK 270

620 BERETVÁS HUGÓNAK 270

621 BRÜLL ADÉLNAK 271

622 HATVANY LAJOSNAK 271

623 BRÜLL ADÉLNAK 272

624 BOGISICH MIHÁLYNAK 272

625 DIÓSI ÖDÖNÉKNEK 273

626 A NYUGAT SZERKESZTŐSÉGÉNEK 273

627 HATVANY LAJOSNAK 274

628 BRÜLL ADÉLNAK 274

629 ADY LAJOSNAK 274

630 BRÜLL ADÉLNAK 275

631 BRÜLL ADÉLNAK 275

632 FENYŐ MIKSÁNAK 275

633 A NYUGAT SZERKESZTŐSÉGÉNEK 276

634 HATVANY LAJOSNAK 276

635 ELEK ARTÚRNAK 277

636 BERETVÁS HUGÓNAK 277

637 RÉVÉSZ BÉLÁNAK 277

638 FENYŐ MIKSÁNAK 278

639 KABOS EDÉNÉNEK 278

640 BERETVÁS HUGÓNÉNAK 278

641 HORVÁTH JÁNOSNAK 279

642 BRÜLL BERTÁNAK 279

643 BRÜLL BERTÁNAK 279

644 BRÜLL BERTÁNAK 280

645 BIRÓ LAJOSNAK 280

646 BRÜLL BERTÁNAK 280

647 HORVÁTH JÁNOSNAK 281

648 BIRÓ LAJOSNAK 281

649 HATVANY LAJOSNAK 282

650 RÉVÉSZ BÉLÁNAK 282

651 KAIZLER ANNÁNAK 283

652 A NYUGAT SZERKESZTŐSÉGÉNEK 283

653 RÉVÉSZ BÉLÁNAK 283

654 FENYŐ MIKSÁNAK 284

655 FARKAS MIHÁLYNAK 285

656 KOLLÁNYI BOLDIZSÁRNAK 285

657 FENYŐ MIKSÁNAK 285

658 FENYŐ MIKSÁNAK 286

659 GERŐ ÖDÖNNEK 286

660 A NYUGAT SZERKESZTŐSÉGÉNEK 286

661 BÖLÖNI GYÖRGYNEK 286

662 ADY LAJOSNAK 287

663 A NYUGAT SZERKESZTŐSÉGÉNEK 287

664 KAIZLER ANNÁNAK 288

665 BÖLÖNI GYÖRGYNEK 288

666 ELEK ARTÚRNAK 288

667 HATVANY LAJOSNAK 288

668 A NYUGAT SZERKESZTŐSÉGÉNEK 289

669 BRÜLL ADÉLNAK 289

670 DIÓSI ÖDÖNÉKNEK 290

671 BRÜLL ADÉLNAK 290

672 OSVÁT ERNŐNEK 291

673 A NYUGAT SZERKESZTŐSÉGÉNEK 291

674 OSVÁT ERNŐNEK 291

675 SOMLÓ BÓDOGNAK 291

676 A NYUGAT SZERKESZTŐSÉGÉNEK 292

677 BÖLÖNI GYÖRGYNEK 292

678 BRÜLL BERTÁNAK 292

679 BÖLÖNI GYÖRGYNEK 292

680 ADY LŐRINCÉKNEK 293

681 BÖLÖNI GYÖRGYNEK 293

682 BÖLÖNI GYÖRGYNEK 293

683 HATVANY LAJOSNAK 294

684 SCHÖPFLIN ALADÁRNAK 294

685 KOLLÁNYI BOLDIZSÁRNAK 295

686 BÖLÖNI GYÖRGYNEK 295

687 BÖLÖNI GYÖRGYNEK 295

688 ADY LAJOSNAK 295

689 HORVÁTH SÁNDORNÉNAK 296

690 HORVÁTH SÁNDORNÉNAK 296

691 BRÜLL BERTÁNAK 296

692 BRÜLL BERTÁNAK 296

693 BÖLÖNI GYÖRGYNEK 297

694 BRÜLL ADÉLNAK 297

695 DIÓSI ÖDÖNÉKNEK 297

696 BRÜLL ADÉLNAK 297

697 FEHÉR DEZSŐNEK 298

698 DIÓSI ÖDÖNÉKNEK 298

699 DIÓSI ÖDÖNÉKNEK 299

700 BRÜLL ADÉLNAK 299

701 BRÜLL ADÉLNAK 300

702 ADY LAJOSNAK 300

703 DIÓSI ÖDÖNNEK 301

704 BRÜLL ADÉLNAK 301

705 BRÜLL ADÉLNAK 301

706 BRÜLL ADÉLNAK 302

707 ADY LAJOSNAK 302

708 BRÜLL BERTÁNAK 303

709 DIÓSI ÖDÖNÉKNEK 303

710 ADY LAJOSNAK 304

711 DIÓSI ÖDÖNÉKNEK 304

712 ADY LAJOSNAK 304

713 OSVÁT ERNŐNEK 305

714 DIÓSI ÖDÖNÉKNEK 305

715 ADY LAJOSNAK 306

716 OSVÁT ERNŐNEK 306

717 ADY LAJOSNAK 306

718 HATVANY LAJOSNAK 307

719 BRÜLL ADÉLNAK 307

720 BRÜLL ADÉLNAK 308

721 A NYUGAT SZERKESZTŐSÉGÉNEK 309

722 BÖLÖNI GYÖRGYNEK 309

723 SÉRA LAJOSNAK 309

724 HORVÁTH JÁNOSNAK 309

725 FENYŐ MIKSÁNAK 310

726 DIÓSI ÖDÖNÉKNEK 310

727 ADY LAJOSNAK 310

728 BÖLÖNI GYÖRGYNEK 311

729 ADY LAJOSNAK 311

730 A NYUGAT KIADÓHIVATALÁNAK 311

731 DIÓSI ÖDÖNÉKNEK 312

732 BRÜLL ADÉLNAK 313

733 STELZL MAYNAK 313

734 BRÜLL ADÉLNAK 313

735 BRÜLL ADÉLNAK 314

736 BRÜLL ADÉLNAK 314

737 DIAMANT IZSÓNAK 315

738 HORVÁTH SÁNDORNAK 315

739 BÖLÖNI GYÖRGYNEK 316

740 DIÓSI ÖDÖNÉKNEK 316

741 HATVANY LAJOSNAK 316

742 FENYŐ MIKSÁNAK 317

743 ADY LAJOSÉKNAK 317

744 HATVANY LAJOSNAK 317

745 ADY LAJOSNAK 318

746 DIAMANT IZSÓNAK 318

747 ADY LAJOSNAK 319

748 BÖLÖNI GYÖRGYNEK 319

749 BÖLÖNI GYÖRGYNEK 319

750 CAVALLONI JÓZSEFNAK 320

751 SCHÖPFLIN ALADÁRNAK 320

752 BRÜLL BERTÁNAK 321

753 HORVÁTH JÁNOSNAK 321

754 ADY LAJOSNAK 321

755 KOLLÁNYI BOLDIZSÁRNAK 322

756 ADY LAJOSNAK 322

757 ADY LAJOSNAK 322

758 ADY LÁSZLÓNAK 323

759 DIÓSI ÖDÖNNEK 323

760 PAPP VIKTORNAK 323

761 ADY LAJOSNAK 323

762 ADY LAJOSNAK 324

763 DIÓSI ÖDÖNNEK 324

764 DIÓSI ÖDÖNÉKNEK 324

765 BRÜLL ADÉLNAK 325

766 KABOS ILONÁNAK 326

767 BRÜLL ADÉLNAK 326

768 A NYUGAT IRODALMI ÉS NYOMDAI RÉSZVÉNYTÁRSASÁGNAK 327

769 BRÜLL ADÉLNAK 327

770 GÖNDÖR FERENCNEK 328

771 HATVANY LAJOSNAK 328

772 ZICHY JÁNOSNAK 329

773 ADY LAJOSÉKNAK 329

774 ADY LAJOSNAK 330

775 ADY LAJOSÉKNAK 330

776 HORVÁTH JÁNOSNAK 330

777 OSVÁT ERNŐNEK 330

778 ADY LAJOSNAK 331

779 LÖWENSTEIN ARNOLDNÉNAK 331

780 ADY LAJOSNAK 331

781 ADY LAJOSÉKNAK 332

782 ELEK ARTÚRNAK 332

783 ADY LAJOSNAK 332

784 ADY LŐRINCÉKNEK 333

785 ADY LAJOSNAK 333

786 BRÜLL BERTÁNAK 333

787 RÉVÉSZ BÉLÁNAK 334

788 KABOS EDÉNEK 334

789 ADY LAJOSÉKNAK 334

790 BRÜLL BERTÁNAK 335

791 OSVÁT ERNŐNEK 335

792 BRÜLL ADÉLNAK 335

793 ELEK ARTÚRNAK 336

794 HORVÁTH JÁNOSNAK 336

795 A NYUGAT SZERKESZTŐSÉGÉNEK 336

796 BRÜLL ADÉLNAK 337

797 HORVÁTH JÁNOSNAK 337

798 HORVÁTH JÁNOSNAK 337

799 ADY LAJOSNAK 337

800 HATVANY LAJOSNAK 338

801 ADY LAJOSNAK 338

802 HORVÁTH JÁNOSNAK 338

803 ADY LAJOSNAK 339

804 SCHÖPFLIN ALADÁRNAK 339

805 DIÓSI ÖDÖNNEK 339

806 DIÓSI ÖDÖNÉKNEK 339

807 DIÓSI ÖDÖNÉKNEK 340

808 BRÜLL ADÉLNAK 340

809 ADY LAJOSNAK 341

810 BRÜLL ADÉLNAK 341

811 ADY LAJOSNAK 342

812 BRÜLL ADÉLNAK 342

813 ADY LAJOSNAK 343

814 A NYUGAT SZERKESZTŐSÉGÉNEK 343

815 ADY LAJOSÉKNAK 344

816 OSVÁT ERNŐNEK 344

817 BRÜLL ADÉLNAK 344

818 GONDA JÓZSEFNAK 345

819 BRÜLL ADÉLNAK 346

820 DIÓSI ÖDÖNÉKNEK 346

821 LUKÁCS HUGÓNAK 346

822 BARANYAI ZOLTÁNNAK 347

823 OSVÁT ERNŐNEK 347

824 ADY LAJOSÉKNAK 347

825 BRÜLL BERTÁNAK 348

826 BONCZA BERTÁNAK 348

827 ADY LAJOSNAK 348

828 ADY LAJOSNAK 349

829 ADY LAJOSNAK 349

830 ADY LAJOSNAK 349

831 A NYUGAT SZERKESZTŐSÉGÉNEK 349

832 BRÜLL BERTÁNAK 350

833 BONCZA BERTÁNAK 350

834 BRÜLL ADÉLNAK 350

835 BONCZA BERTÁNAK 351

836 DIÓSI ÖDÖNÉKNEK 351

837 OSVÁT ERNŐNEK 351

838 HATVANY LAJOSNAK 352

839 BONCZA BERTÁNAK 352

840 NAGY ENDRÉNEK 352

841 ADY LAJOSNAK 353

842 OSVÁT ERNŐNEK 353

843 OSVÁT ERNŐNEK 353

844 BONCZA BERTÁNAK 353

845 OSVÁT ERNŐNEK 354

846 OSVÁT ERNŐNEK 354

847 ISMERETLENNEK 354

848 HATVANY LAJOSNAK 355

849 HATVANY LAJOSNAK 355

850 HATVANY LAJOSNAK 355

851 BONCZA BERTÁNAK 356

852 ADY LAJOSNAK 356

853 KABOS ILONÁNAK 356

854 SOMLÓ BÓDOGNAK ÉS FEJÉR LIPÓTNAK 357

855 IGNOTUSNAK 357

856 BALOGH JENŐNEK 357

857 AZ ARADI KÖZLÖNY SZERKESZTŐSÉGÉNEK 358

858 DIAMANT IZSÓNAK 358

859 ADY LAJOSNAK 358

860 DUSCHNITZ ALICE-NAK 359

861 MARCHIŞIU OTÍLIÁNAK 359

862 A NYUGAT KIADÓHIVATALÁNAK 359

863 MARESCH EMILNEK 360

864 BONCZA BERTÁNAK 361

865 KENÉZ-KURLÄNDER EDÉNEK 361

866 BIRÓ LAJOSNAK 361

867 BIRÓ LAJOSNAK 362

868 TEVAN ADOLFNAK 362

869 ADY LAJOSNAK 363

870 BONCZA BERTÁNAK 363

871 BÖLÖNI GYÖRGYÉKNEK 363

872 HATVANY LAJOSNAK 363

873 PINTÉR JENŐNEK 364

874 HORVÁTH JÁNOSNAK 365

875 HATVANY LAJOSNAK 365

876 ADY LAJOSNAK 365

877 BONCZA BERTÁNAK 366

878 ADY LAJOSNAK 366

879 HATVANY LAJOSNAK 366

880 ADY LAJOSNAK 366

881 ADY LAJOSNAK 367

882 PAPP VIKTORNAK 367

883 SCHÖPFLIN ALADÁRNAK 367

884 BÖLÖNI GYÖRGYÉKNEK 368

885 HAVAS IRÉNNEK 368

886 HATVANY LAJOSNAK 368

887 MAKAY GYULÁNAK 368

888 ADY LAJOSNAK 369

889 ADY LAJOSNAK 369

890-891 BIRÓ LAJOSNAK 370

892 HATVANY LAJOSNAK 370

893 BONCZA BERTÁNAK 371

894 ADY LAJOSNAK 371

895 FEHÉR DEZSŐNEK 372

896 SCHÖPFLIN ALADÁRNAK 372

897 ADY LAJOSNAK 372

898 HATVANY LAJOSNAK 373

899 HATVANY LAJOSNAK 373

900 ADY LAJOSNAK 374

901 ADY LAJOSNAK 374

902 ADY LAJOSNAK 374

903 BÖLÖNI GYÖRGYÉKNEK 374

904 FEHÉR DEZSŐNEK 375

905 ADY LAJOSNAK 375

906 ADY LAJOSNAK 375

907 HATVANY LAJOSNAK 376

908 HATVANY LAJOSNAK 376

909 HATVANY LAJOSNAK 376

910 ADY LAJOSNAK 377

911 BONCZA BERTÁNAK 378

912 ADY LAJOSNAK 378

913 HATVANY LAJOSNAK 378

914 ADY LAJOSNAK 379

915 PAPP VIKTORNAK 379

916 HATVANY LAJOSNAK 379

917 ADY LAJOSNAK 380

918 SCHÖPFLIN ALADÁRNAK 380

919 ADY LAJOSNAK 381

920 BÖLÖNI GYÖRGYÉKNEK 381

921 ADY LAJOSNAK 381

922 ADY LAJOSNAK 382

923 KOZMA ANDORNAK 382

924 HATVANY LAJOSNAK 382

925 IVANKOVICS IMRÉNEK 383

926 ADY LAJOSNAK 383

927 HATVANY LAJOSNAK 383

928 A NYUGAT SZERKESZTŐSÉGÉNEK 384

929 SÁNDOR LÁSZLÓNÉNAK 384

930 BONCZA BERTÁNAK 384

931 HATVANY LAJOSNAK 385

932 KOZMA ANDORNAK 385

933 SÁNDOR LÁSZLÓNÉNAK 386

934 OSVÁT ERNŐNEK 386

935 HATVANY LAJOSNAK 387

936 BÖLÖNI GYÖRGYÉKNEK 387

937 BÖLÖNI GYÖRGYNEK 387

938 BIRÓ LAJOSNAK 387

939 SCHÖPFLIN ALADÁRNAK 388

940 BÖLÖNI GYÖRGYNEK 388

941 BONCZA BERTÁNAK 388

942 BÖLÖNI GYÖRGYNEK 389

943 EMŐD TAMÁSNAK 389

944 ROZSNYAI KÁLMÁNNÉNAK 389

945 HATVANY LAJOSNAK 390

946 SÁNDOR LASZLOÉKNAK 390

947 FENYŐ MIKSÁNAK 391

948 FENYŐ MIKSÁNAK 391

949 SÁNDOR LÁSZLÓÉKNAK 391

950 LANDHERR GYULÁNÉNAK 391

951 EMŐD TAMÁSNAK 392

952 EMIL ISACNAK 392

953 HATVANY LAJOSNAK 392

954 BONCZA BERTÁNAK 393

955 KERNSTOK KÁROLYNAK 393

956 HATVANY LAJOSNAK 393

957 BONCZA BERTÁNAK 394

958 HATVANY LAJOSNAK 394

959 BARÓTI MÁRIÁNAK 394

960 HATVANY LAJOSNAK 395

961 BARÓTI MÁRIÁNAK 396

962 BONCZA BERTÁNAK 396

963 MACHLUP HENRIKNÉNEK 397

964 BONCZA BERTÁNAK 397

965 EMŐD TAMÁSNAK 397

966 BARÓTI MÁRIÁNAK 398

967 MÁNYOKY VILMÁNAK 398

968 SZABÓ JANKÁNAK 399

969 BRUCKNER RIZÁNAK 399

970 LÖWENSTEIN ARNOLDNAK 399

971 KOZMA ANDORNAK 399

972 A NYUGAT NYOMDÁJÁNAK 400

973 DÉNES ZSÓFIÁNAK 400

974 NAGY ENDRÉNEK 401

975 SÁNDOR PÁLNAK 401

976 HATVANY LAJOSNAK 401

977 DÉNES ZSÓFIÁNAK 401

978 DÉNES ZSÓFIÁNAK 402

979 BARÓTI MÁRIÁNAK 402

980 BARÓTI MÁRIÁNAK 403

981 BONCZA BERTÁNAK 403

982 DÉNES ZSÓFIÁNAK 404

983 BÖLÖNI GYÖRGYNEK 404

984 DÉNES ZSÓFIÁNAK 405

985 BÖLÖNI GYÖRGYNEK 405

HARMADIK KÖTET 1914-1918 405

986 DÉNES ZSÓFIÁNAK 406

987 BONCZA BERTÁNAK 406

988 BARÓTI MÁRIÁNAK 406

989 BRUCKNER RIZÁNAK 407

990 BÖLÖNI GYÖRGYÉKNEK 407

991 HATVANY LAJOSNAK 407

992 BRUCKNER RIZÁNAK 408

993 DUSCHNITZ ALICE-NAK 408

994 BARÓTI MÁRIÁNAK 408

995 SZOMBATI-SZABÓ ISTVÁNNAK 409

996 HATVANY LAJOSNAK 409

997 HATVANY LAJOSNAK 410

998 BONCZA BERTÁNAK 410

999 BIRÓ LAJOSNAK 410

1000 ADY MARISKÁNAK 410

1001 HAVAS IRÉNNEK 411

1002 HATVANY LAJOSNAK 411

1003 HATVANY LAJOSNAK 412

1004 BÖLÖNI GYÖRGYÉKNEK 412

1005 DÉNES ZSÓFIÁNAK 412

1006 BIRÓ LAJOSNAK 412

1007 FENYŐ MIKSÁNAK 413

1008 STEINFELD NÁNDORNAK 413

1009 BÖLÖNI GYÖRGYNEK 413

1010 STEINFELD NÁNDORNAK 413

1011 SCHÖPFLIN ALADÁRNAK 414

1012 HATVANY LAJOSNAK 414

1013 STEINFELD NÁNDORNAK 414

1014 ADY LAJOSNAK 414

1015 DÉNES ZSÓFIÁNAK 415

1016 ADY LAJOSNAK 415

1017 BÖLÖNI GYÖRGYÉKNEK 415

1018 LANDHERR GYULÁNÉNAK 416

1019 BARÓTI MÁRIÁNAK 416

1020 STEINFELD NÁNDORNAK 416

1021 ADY LAJOSNAK 416

1022 HATVANY LAJOSNAK 417

1023 STEINFELD NÁNDORNAK 418

1024 BÖLÖNI GYÖRGYÉKNEK 418

1025 BÖLÖNI GYÖRGYNEK 418

1026 DUSCHNITZ ALICE-NAK 418

1027 BARÓTI MÁRIÁNAK 419

1028 HATVANY LAJOSNAK 419

1029 BÖLÖNI GYÖRGYÉKNEK 419

1030 SCHÖPFLIN ALADÁRNAK 420

1031 BIRÓ LAJOSNAK 420

1032 STEINFELD NÁNDORNAK 420

1033 STEINFELD NÁNDORNAK 420

1034 BÖLÖNI GYÖRGYNEK 421

1035 MENCZEL LAJOSNAK 421

1036 SÁNDOR LÁSZLÓNÉNAK 421

1037 BARÓTI MÁRIÁNAK 422

1038 SÁNDOR LÁSZLÓNÉNAK 422

1039 DÉNES ZSÓFIÁNAK 422

1040 STEINFELD NÁNDORNAK 423

1041 DUSCHNITZ ALICE-NAK 423

1042 HATVANY LAJOSNAK 423

1043 SÁNDOR LÁSZLÓNÉNAK 424

1044 BONCZA BERTÁNAK 425

1045 BONCZA BERTÁNAK 425

1046 CSIGHY SÁNDORNÉNAK 426

1047 DUSCHNITZ ALICE-NAK 426

1048 SÁNDOR PÁLNAK 427

1049 STEINFELD NÁNDORNAK 427

1050 BÖLÖNI GYÖRGYÉKNEK 428

1051 PAPP VIKTORNAK 428

1052 DÉNES ZSÓFIÁNAK 428

1053 BONCZA BERTÁNAK 428

1054 SÁNDOR LÁSZLÓNÉNAK 429

1055 DUSCHNITZ ALICE-NAK 429

1056 TABÉRY GÉZÁNAK 429

1057 STEINFELD NÁNDORNAK 430

1058 ADY LAJOSNAK 430

1059 HAVAS IRÉNNEK 430

1060 PINTÉR JENŐNEK 431

1061 SÁNDOR LÁSZLÓNÉNAK 432

1062 DÉNES ZSÓFIÁNAK 432

1063 HOLLÓS JÓZSEFNAK 432

1064 PINTÉR JENŐNEK 432

1065 WEINER MIHÁLYNAK 433

1066 LOÓSZ ISTVÁNNAK 433

1067 STEINFELD NÁNDORNAK 433

1068 HATVANY LAJOSNAK 434

1069 DÉNES ZSÓFIÁNAK 434

1070 SÁNDOR LÁSZLÓNÉNAK 434

1071 STEINFELD NÁNDORNAK 435

1072 VISKI JÓZSEFNAK 435

1073 DÉNES ZSÓFIÁNAK 435

1074 SÁNDOR LÁSZLÓNÉNAK 435

1075 BÖLÖNI GYÖRGYÉKNEK 436

1076 SÁNDOR LÁSZLÓNÉNAK 436

1077 BONCZA BERTÁNAK 437

1078 BONCZA BERTÁNAK 437

1079 EMIL ISACNAK 438

1080 BONCZA BERTÁNAK 438

1081 BONCZA BERTÁNAK 439

1082 SZÉP ERNŐNEK 439

1083 BONCZA BERTÁNAK 439

1084 DÉNES ZSÓFIÁNAK 440

1085 SÁNDOR LÁSZLÓNÉNAK 440

1086 DUSCHNITZ ALICE-NAK 441

1087 BIRÓ LAJOSNAK 441

1088 BONCZA BERTÁNAK 441

1089 STEINFELD NÁNDORNAK 442

1090 EMŐD TAMÁSNAK 442

1091 BONCZA BERTÁNAK 443

1092 BONCZA BERTÁNAK 443

1093 STEINFELD NÁNDORNAK 444

1094 ISMERETLENNEK 444

1095 SÁNDOR ISTVÁNNAK 444

1096 BONCZA BERTÁNAK 445

1097 BONCZA MIKLÓSNAK 445

1098 BONCZA BERTÁNAK 446

1099 BONCZA BERTÁNAK 447

1100 BONCZA BERTÁNAK 447

1101 STEINFELD NÁNDORNAK 448

1102 SÁNDOR ISTVÁNNAK 448

1103 HATVANY LAJOSNAK 448

1104 BONCZA BERTÁNAK 449

1105 SÁNDOR LÁSZLÓNÉNAK 450

1106 BONCZA BERTÁNAK 451

1107 BÖLÖNI GYÖRGYNEK 451

1108 ROZSNYAI KÁLMÁNNÉNAK 451

1109 DÉNES ZSÓFIÁNAK 452

1110 BONCZA BERTÁNAK 452

1111 EMIL ISACNAK 453

1112 BÖLÖNI GYÖRGYÉKNEK 453

1113 SCHÖPFLIN ALADÁRNAK 453

1114 BIRÓ LAJOSNAK 454

1115 KABOS EDÉNEK 454

1116 STEINFELD NÁNDORNAK 454

1117 BONCZA BERTÁNAK 454

1118 PETROVICS ELEKNEK 455

1119 BONCZA BERTÁNAK 456

1120 DÉNES ZSÓFIÁNAK 457

1121 BONCZA BERTÁNAK 457

1122 SPOLARICH LAJOSNAK 457

1123 SÁNDOR LÁSZLÓNÉNAK 458

1124 BÖLÖNI GYÖRGYÉKNEK 458

1125 HIRSCH GYULÁNAK 458

1126 STEINFELD NÁNDORNAK 459

1127 BIRÓ LAJOSNAK 459

1128 STEINFELD NÁNDORNAK 460

1129 STEINFELD NÁNDORNAK 460

1130 LANDHERR GYULÁNÉNAK 460

1131 HIRSCH GYULÁNAK 461

1132 HATVANY LAJOSNAK 461

1133 DÉNES ZSÓFIÁNAK 462

1134 BONCZA BERTÁNAK 462

1135 STEINFELD NÁNDORNAK 463

1136 BONCZA BERTÁNAK 463

1137 STEINFELD NÁNDORNAK 464

1138 STEINFELD NÁNDORNAK 464

1139 BONCZA BERTÁNAK 464

1140 PETROVICS ELEKNEK 465

1141 HATVANY LAJOSNAK 465

1142 SÁNDOR LÁSZLÓNÉNAK 466

1143 HIRSCH GYULÁNAK 466

1144 STEINFELD NÁNDORNAK 467

1145 BIRÓ LAJOSNÉNAK 467

1146 BÖLÖNI GYÖRGYÉKNEK 467

1147 STEINFELD NÁNDORNAK 468

1148 HIRSCH GYULÁNAK 468

1149 STEINFELD NÁNDORNAK 468

1150 STEINFELD NÁNDORNAK 469

1151 HATVANY LAJOSNAK 469

1152 BONCZA BERTÁNAK 469

1153 BONCZA BERTÁNAK 470

1154 BONCZA BERTÁNAK 470

1155 BONCZA BERTÁNAK 471

1156 STEINFELD NÁNDORNAK 471

1157 ADY LAJOSÉKNAK 471

1158 STEINFELD NÁNDORNAK 472

1159 SÁNDOR LÁSZLÓNÉNAK 472

1160 STEINFELD NÁNDORNAK 472

1161 STEINFELD NÁNDORNAK 473

1162 STEINFELD NÁNDORNAK 473

1163 BONCZA BERTÁNAK 473

1164 STEINFELD NÁNDORNAK 473

1165 PETROVICS ELEKNEK 474

1166 BÖLÖNI GYÖRGYÉKNEK 474

1167 BIRÓ LAJOSNAK 475

1168 BIRÓ LAJOSNÉNAK 475

1169 BONCZA BERTÁNAK 475

1170 STEINFELD NÁNDORNAK 476

1171 STEINFELD NÁNDORNAK 476

1172 BONCZA BERTÁNAK 476

1173 DÉNES ZSÓFIÁNAK 477

1174 HATVANY LAJOSNAK 477

1175 ADY LAJOSNAK 478

1176 STEINFELD NÁNDORNAK 478

1177 STEINFELD NÁNDORNAK 479

1178 STEINFELD NÁNDORNAK 479

1179 STEINFELD NÁNDORNAK 479

1180 STEINFELD NÁNDORNAK 480

1181 HATVANY LAJOSNAK 480

1182 STEINFELD NÁNDORNAK 481

1183 BÖLÖNI GYÖRGYNEK 481

1184 DÉNES ZSÓFIÁNAK 481

1185 STEINFELD NÁNDORNAK 481

1186 HATVANY LAJOSNAK 482

1187 BONCZA BERTÁNAK 482

1188 BONCZA BERTÁNAK 483

1189 STEINFELD NÁNDORNAK 483

1190 ADY LAJOSNAK 483

1191 BONCZA BERTÁNAK 484

1192 ADY LAJOSNAK 484

1193 HATVANY LAJOSNAK 484

1194 ADY LAJOSNAK 485

1195 ADY LAJOSNAK 485

1196 DÉNES ZSÓFIÁNAK 486

1197 ADY LAJOSNÉNAK 486

1198 BÖLÖNI GYÖRGYNEK 486

1199 HATVANY LAJOSNAK 487

1200 STEINFELD NÁNDORNAK 487

1201 BÖLÖNI GYÖRGYEKNEK 487

1202 STEINFELD NÁNDORNAK 487

1203 TISZA ISTVÁNNAK 488

1204 BONCZA BERTÁNAK 488

1205 TISZA ISTVÁNNAK 489

1206 BONCZA BERTÁNAK 489

1207 BONCZA BERTÁNAK 489

1208 DUSCHNITZ ALICE-NAK 490

1209 BONCZA BERTÁNAK 490

1210 DÉNES ZSÓFIÁNAK 490

1211 HOLLÓS JÓZSEFNAK 491

1212 ADY LAJOSNAK 491

1213 HATVANY LAJOSNAK 491

1214 ADY SÁNDORNAK 492

1215 STEINFELD NÁNDORNAK 492

1216 STEINFELD NÁNDORNAK 492

1217 HATVANY LAJOSNAK 492

1218 LÁNG MENYHÉRTNEK 493

1219 POLLATSEK LÁSZLÓNAK 493

1220 BIRÓ LAJOSNÉNAK 493

1221 BÖLÖNI GYÖRGYNEK 494

1222 STEINFELD NÁNDORNAK 494

1223 BÖLÖNI GYÖRGYÉKNEK 494

1224 VÉSZI MARGITNAK 495

1225 HATVANY LAJOSNAK 495

1226 MARCHIŞIU OTÍLIÁNAK 495

1227 BÖLÖNI GYÖRGYÉKNEK 496

1228 HATVANY LAJOSNAK 496

1229 HATVANY LAJOSNAK 496

1230 SCHÖPFLIN ALADÁRNAK 497

1231 SCHÖPFLIN ALADÁRNAK 497

1232 SZÉP ERNŐNEK 497

1233 BÖLÖNI GYÖRGYNEK 497

1234 DÉNES ZSÓFIÁNAK 498

1235 PINTÉR JENŐNEK 498

1236 ADY LAJOSNAK 498

1237 ADY LAJOSNAK 499

1238 HATVANY LAJOSNAK 499

1239 ADY LAJOSNAK 499

1240 ADY LAJOSNAK 500

1241 HATVANY LAJOSNAK 500

1242 BÖLÖNI GYÖRGYÉKNEK 500

1243 BÖLÖNI GYÖRGYNEK 501

1244 HATVANY LAJOSNAK 501

1245 EMŐD TAMÁSNAK 501

1246 ADY LAJOSNAK 502

1247 BÖLÖNI GYÖRGYNEK 502

1248 HATVANY LAJOSNAK 502

1249 KACZIÁNY GÉZÁNAK 503

1250 HATVANY LAJOSNAK 503

1251 PAPP VIKTORNAK 503

1252 BÖLÖNI GYÖRGYNEK 504

1253 FENYŐ MIKSÁNAK 504

1254 STEINFELD NÁNDORNAK 504

1255 BÖLÖNI GYÖRGYNEK 504

1256 BÖLÖNI GYÖRGYNEK 505

1257 STEINFELD NÁNDORNAK 505

1258 VARGHA GYULÁNAK 505

1259 LÖWENSTEIN ARNOLDNAK 506

1260 ADY LAJOSNAK 506

1261 VARGHA GYULÁNAK 507

1262 ADY LAJOSNAK 507

1263 ISMERETLENNEK 507

1264 MÓRICZ ZSIGMONDNAK 507

1265 TABERY GÉZÁNAK 508

1266 ADY LAJOSNAK 508

1267 KUNCZ ÖDÖNNEK 509

1268 ADY LAJOSNAK 509

1269 ROZSNYAI KÁLMÁNNÉNAK 509

1270 PAPP VIKTORNAK 509

1271 BÖLÖNI GYÖRGYNEK 510

1272 FENYŐ MIKSÁNAK 510

1273 BÖLÖNI GYÖRGYNEK 510

1274 BÖLÖNI GYÖRGYNEK 511

1275 BÖLÖNI GYÖRGYNEK 511

1276 FENYŐ MIKSÁNAK 511

1277 HATVANY LAJOSNAK 511

1278 PAPP VIKTORNAK 511

1279 SZÉP ERNŐNEK 512

1280 FENYŐ MIKSÁNAK 512

1281 HALMÁGYI SAMUNAK 512

1282 BÖLÖNI GYÖRGYNEK 512

1283 LEBOVITS RUDOLFNAK 513

1284 ADY LAJOSNAK 513

1285 ADY LŐRINCÉKNEK 513

1286 ADY LAJOSNAK 514

1287 VARGHA GYULÁNAK 514

1288 LEBOVITS RUDOLFNAK 514

1289 BÖLÖNI GYÖRGYNEK 515

1290 FENYŐ MIKSÁNAK 515

1291 DUSCHNITZ ALICE-NAK 515

1292 BÖLÖNI GYÖRGYÉKNEK 516

1293 BÖLÖNI GYÖRGYNEK 516

1294 BONCZA BERTÁNAK 516

1295 LEBOVITS RUDOLFNAK 517

1296 FENYŐ MIKSÁNAK 517

1297 LANDHERR GYULÁNÉNAK 517

1298 FEHÉR DEZSŐNEK 518

1299 OSVÁT ERNŐNEK 518

1300 BÖLÖNI GYÖRGYÉKNEK 518

1301 BÖLÖNI GYÖRGYNEK 518

1302 HATVANY LAJOSNAK 519

1303 BÖLÖNI GYÖRGYNEK 519

1304 FEHÉR DEZSŐNÉNEK 520

1305 VISKI JÓZSEFNAK 520

1306 A NYUGAT SZERKESZTŐSÉGÉNEK 520

1307 FENYŐ MIKSÁNAK 520

1308 FENYŐ MIKSÁNAK 521

1309 ADY LAJOSNAK 522

1310 FENYŐ MIKSÁNAK 522

1311 ADY LAJOSNAK 523

1312 BÖLÖNI GYÖRGYÉKNEK 523

1313 FENYŐ MIKSÁNAK 523

1314 FEHÉR DEZSŐNÉNEK 524

1315 PAPP VIKTORNAK 524

1316 POLLATSEK LÁSZLÓNAK 524

1317 FENYŐ MIKSÁNAK 525

1318 ADY LAJOSNAK 525

1319 FENYŐ MIKSÁNAK 525

1320 HATVANY LAJOSNAK 526

1321 HAVAS IRÉNNEK 526

1322 SCHÖPFLIN ALADÁRNAK 527

1323 THEIN ZOLTÁNNAK 527

1324 FENYŐ MIKSÁNAK 527

1325 ADY SÁNDORNAK 528

1326 FEHÉR DEZSŐNÉNEK 528

1327 KATONA GYULÁNAK 529

1328 FENYŐ MIKSÁNAK 529

1329 ADY LAJOSNAK 529

1330 ADY LAJOSNAK 530

1331 THEIN ZOLTÁNNAK 531

1332 FEHÉR DEZSŐNÉNEK 531

1333 BÖLÖNI GYÖRGYÉKNEK 531

1334 A NYUGAT SZERKESZTŐSÉGÉNEK 532

1335 A NYUGAT SZERKESZTŐSÉGÉNEK 532

1336 HATVANY LAJOSNAK 532

1337 HAVAS IRÉNNEK 532

1338 BARÓTI MÁRIÁNAK 533

1339 ADY LAJOSNAK 533

1340 HATVANY LAJOSNAK 534

1341 ADY LAJOSNAK 534

1342 ADY LAJOSNAK 535

1343 MARCHIŞIU OTÍLIÁNAK 535

1344 ADY LAJOSNAK 535

1345 BÖLÖNI GYÖRGYÉKNEK 535

1346 HATVANY LAJOSNAK 536

1347 ADY LAJOSNAK 536

1348 LANDHERR GYULÁNÉNAK 536

1349 ADY LAJOSNAK 537

1350 FEHÉR DEZSŐNÉNEK 537

1351 BÖLÖNI GYÖRGYNEK 537

1352 A NYUGAT SZERKESZTŐSÉGÉNEK 537

1353 HATVANY LAJOSNAK 537

1354 BÖLÖNI GYÖRGYNEK 538

1355 A NYUGAT SZERKESZTŐSÉGÉNEK 538

1356 RUFFY PÁLNAK 538

1357 A NYUGAT SZERKESZTŐSÉGÉNEK 539

1358 A NYUGAT SZERKESZTŐSÉGÉNEK 539

1359 A SZEGEDI NAPLÓ SZERKESZTŐSÉGÉNEK 539

1360 JUSTH JÁNOSNAK 540

1361 BÁRCZY ISTVÁNNAK 540

1362 BÖLÖNI GYÖRGYNEK 540

1363 BÖLÖNI GYÖRGYNEK 540

1364 RUFFY PÁLNAK 541

1365 BÖLÖNI GYÖRGYNEK 541

1366 KŐHALMI BÉLÁNAK 541

1367 BÖLÖNI GYÖRGYNEK 542

1368 FENYŐ MIKSÁNAK 542

1369 BÖLÖNI GYÖRGYNEK 542

1370 PAPP VIKTORNAK 542

1371 HATVANY LAJOSNAK 543

1372 BÖLÖNI GYÖRGYÉKNEK 543

1373 ADY LAJOSNAK 543

1374 ADY LŐRINCÉKNEK 543

1375 BÖLÖNI GYÖRGYNEK 544

1376 HATVANY LAJOSNAK 544

1377 ADY LŐRINCÉKNEK 544

1378 A NYUGAT SZERKESZTŐSÉGÉNEK 545

ELSŐ KÖTET
1895-1908

1 GUBA PÁLNAK

Zilah, 1895. márc. 9.

Kedves Tanár úr!

Gyermekkori álmaim megvalósulás előtt állnak.

Annak a vallásnak a zászlóvivői, amelynek hívévé tett a Nemezis, letörölték zászlójukról a humanitás keresztényi jelszavát, s hírnökei, képviselői lettek a barbár korszak sötét és kegyet len tudatlanságának...

...El vagyok határozva tehát, hogy egy, velem egyforma gondolkozású barátommal együtt róm[ai] katholikussá leszünk, és belépünk a Jézus-társaságba.

Nem gyermekies gondolkozás, hirtelen felhevülés íratja ezt velem, hanem komoly szándék, s éppen ezért bizalommal fordulok gyermekkori kedves professoromhoz erre való nézetét és útbaigazítását kikérni.

Keresztényi szeretettel

Ady Endre

2 CSIKY LAJOSNAK

Érmindszent, 1897. ápr. 4.

Nagy tiszteletű Theol[ógiai] Dékán Úr!

Alulírott azon alázatos kéréssel fordulok Nagytiszteleted elé, kegyeskedjék nekem a húsvét előtti próbaszónoklást kegyesen elengedni. Kérésemet következőkben vagyok bátor támogat ni: fontos ügyeim hazajönni kényszerítettek, így tehát a szónoklat megejtésére, illetve a Debrecenbe való visszamenetelre képtelen vagyok, s ha ügyeim meg is engednék, a kétszeres útiköltség, mint szegény embert, érzékenyen sújtana, a hozzám közel levő M[agyar] Csaholy ecclésia ez ünnepre követül kérvén ki, mint szomszéd faluba a rendes időbe jelenhetek meg, mire nézve már a csaholyi tiszt[eletes] lelkész úrral személyesen beszéltem. - A karácson előtti próbaszónoklatom Nagytiszteleted által kegyesen fogadtatott, s különben is az a körül mény, hogy két éven keresztül - még oly népes gyülekezet előtt is, mint Zilah - voltam meg elé gedéssel jutalmazott ünnepi követ, avval a reménnyel tölt el, hogy Nagytiszteleted kegyes színe előtt elég garantiával szolgál. Alázatos kérésem megújítva maradtam Nagytiszteletednek alázatos szolgája

Ady Endre 1. joghallg.

3 SZÉKELY ÖDÖNNEK

Érmindszent, 1897. ápr. 24.

Kedves Jó Tanár Úr!

Hibával akarok hibát menteni, mikor kijelentem, hogy az a régi hanyagság s nem eléggé erős kötelességérzet, melyet annyiszor vetett jogosan a Tanár úr szememre - volt oka annak, hogy egy életjelt adó s hálás érzelmet tolmácsoló levelet nem írtam a Tanár úrnak, kire oly szívesen és hálásan emlékszem vissza, kinek jó, atyai tanácsai figyelmeztetőleg, sőt oly sokszor - sajnos! - szemrehányólag csendülnek meg fülembe...

Öcsémtől, úgy gondolom, tetszett hallani hol- és hogylétemről, de bizonyára semmit kedély világom s gondolkozásom azon belső rugóiról, melyeket a Tanár úr - valamint egypár akkori barátomnál, úgy nálam is - oly biztosan megismert, s melyeknek rossz irányú kormányzására engem oly sokszor figyelmeztetett...

Bizony, kétségbeeséssel kéne beváltanom, hogy az akaraterő hiánya azóta hányszor sodort engem a könnyelműség árjába, hány keserű órát szerzett szerető szüleimnek s hányszor ejtett engem magam is kétségbe jövőm, és sorsom felől!...

Sokszor, nagyon sokszor tettem fel magamban, hogy azt a nagy könnyelműséget - melyet én magam sem tudtam eléggé menteni sem a fiatalság megszokott könnyelműségével, sem a scriblernépség bohémiájával - ellensúlyozni fogom a komoly, kitartó munkával.

Hiába! szándékom nem sikerült. - Megtörött az akaraterő hiányán. - Most, mikor már-már szüleim is kétségbeesnek, s mikor magam is belátom, hogy akarat nélkül el fogok esni, zülleni az életben, midőn magam is elhatározással fogok egy új élethez, megírom ezt az én kedves, volt tanáromnak, kinek - sajnos - későn fogadtam meg intéseit. S oly jólesne, ha öt-hat hétben válaszolna leveleimre a Tanár úr, legalább az emlékeztetne feltett szándékomban, s erősítene megvalósításában.

Bocsásson meg a Tanár úr, ha netán untattam levelemmel, de jól tudom, hogy még nem közönyös irántunk, s érdeklődik sorsunk felől. - És semmit sem óhajtok jobban, mint hogy elmondhassam valaha, hogy méltó tanítványa vagyok a Tanár úrnak. - Esetleges, kegyes válaszát elvárva

Maradtam a Tanár úrnak tisztelő és szerető volt tanítványa

Ady Endre
jogh. Debrecen

4 SOMOGYI KÁLMÁNNAK

Érmindszent, 1898. júl. 8.

Kedves Kálmán!

Kegyeskedj a mellékelt gyűjtőívet elfogadni, azt eredményesen forgatni, és visszaküldésekor két évről és a veled azóta történtekről rövid információt nyújtani, mit én is viszonozni fogok. Kézfogással ölel

Ady Endre b[arátod]

5 ADY LŐRINCNÉNEK

Debrecen, 1898. nov. 24.

Kedves jó Anyám!

Idejét látom, hogy életem legutóbbi eseményeiről beszámoljak. Huszonegy éves vagyok, élni akarok, az életre terveimnek is kell lenni. Nem tudom, miért, már gyermekkoromban másképp ítéltem az emberekről, dolgokról, mint többi hasonló korú barátaim. Sohse elégített ki az a remény, hogy mint jámbor törvényszéki bíró vagy főszolgabíró békés, nyugodt életet éljek, óh, nekem izgalom, hír, dicsőség kellett, amiket nálam most sem pótol semmi.

Szerettem, szeretem most is édesanyámat, szeretem nagyon, és ezért a szeretetért léptem felsőbb, határozott pályára. Most már férfi vagyok, tudok, bírok gondolkozni. - Én teljesen az irodalomnak szentelem az életemet. Mellékesen azonban el akarom végezni a jogot. Hogy komolyan megkezdhessem terveimet, nemsokára egy fővárosi laphoz megyek újságírónak. - Talán majd a halálos ágyamon meg fogom ezt bánni, de addig nem, mert én akartam, hogy így legyen - komolyan és megfontolva. - Nagyon sokan tettek így. Grófok, bárók lemondtak mindenökről, csak lelkük vágyát követhessék. Éheztek talán, de hírök volt, büszkeségük és nyugalmuk volt. - Édesanyám is - tudom - bele fog törődni. Talán egypár év, és büszke lesz a fiára. De ha nem úgy lenne, megvigasztalja a másik gyermeke, ki szerető, józan eszű, derék fiú. Én meg azért megőrzöm édesanyám iránt örökre gyermeki szeretetemet, amit talán rövid időn alkalmam és módom lesz bebizonyítani...

Ezeket röviden el kellett mondani. Az én anyám, az én édes jó anyám okos asszony, s tudja jól, hogy Komócsy József több volt, mint K. Gy.; - Reviczky Gyulának gyönyörű szobrot emel tek, de Bölönyinek fejfája sem fog lenni, körülbelül sohasem. Azután elég az, hogy engem ez a tudat boldoggá tesz. Szilágysági lakos nem leszek, mit bánom én, mit beszélnek rólam, az intelligens, igazi művelt társadalom engem mindig meg fog becsülni. Elvégre min denki azon az úton indul el, amelyen boldogságát feltalálni véli. A jogot azért mindenesetre elvégzem...

Most térjünk a közönségesebb dolgokra. Én itt magamra voltam hagyva, belevittek azonfelül akaratomon kívül egy párbajba, mely sokba került, szóval adósságba vertem magam. - Ezeket nekem ki kell fizetnem. Azért kijelentem, hogy most utoljára kérem édesanyám segítségét. - Egy új élet kezdetén nem zsarolás ez. Annyival inkább, mert sohasem számítok többet semmire. Akarok a magam tehetsége és munkája után élni, s így talán jobban beválthatom azt az ígéretet, hogy édesanyám mellém jöhessen fel Pestre, mintha tíz-tizenöt évig nyomorult szolgabíró lennék. Éppen ezért komolyan lelkemből kérem édesanyámat, hogy most utoljára szerezzen nekem annyi pénzt, hogy a félév elmúltával az itteni viszonyokat rendezve Pestre felmehessek. Sohse kérek többé, s nem is lesz rá szükségem, mert olyan állást kapok, melyen mint hírlapíró és jogász haladhatni képes leszek.

Még egyszer kérem ezt az életemben válságot megoldó kérésem teljesíteni s ezt a dolgot december közepéig elintézni. Akkor végleg Pestre megyek egy új, önálló szép életet kezdeni.

Legyen nyugodt édes jó anyám, valaha áldani fogja, hogy így lett: de meg hát én akartam így. A dologról Lajost is tudatom.

Egyszersmind kérem, hogy mint még egész életemben, névnapomra egy kis csomagot méltóztassék küldeni, de úgy, hogy vasárnapra itt legyen.

A legfontosabb, első kérésem kérem életem, jövőm érdekében december 10-15-ig elintézni, s addig is nyugodt reménnyel s ezer csókkal maradtam igazán szerető fia

Ady Endre

6 VARGA ILONÁNAK

[Debrecen, 1899. febr. 8-9.]

Engedje meg, hogy elhagyjam a megszólítást. Vegye ezt úgy, mint symbolumot arra az ígé retre, hogy kilétét kutatni nem fogom.

Ismerkedésre - bocsásson meg a merész nyilatkozatért -, azt hiszem, nincs szükségünk. Kitüntető érdeklődése felhatalmazott arra, hogy egy rövid bepillantást engedjek a lélek ama titkos világába, melyet örökre el akartam rejteni. Miért lettem Önnel szemben fogadásszegő? - nem tudnék választ adni rá. Bár fogalmaim közül törültem a hit fogalmát, hinnem kell a sejtés annyit védelmezett és annyit támadott titkos hatalmában. Az én részemről sincs tehát szükség az ismerkedésre. Kellett Önnek írnom, a szívem parancsolta, pedig a szívem már rég nem parancsolt. Ez a kényszer, mely rég nem tapasztalt rokonszenvvel vonz valakihez, Önt teljesen ismertté tette előttem.

Ennek a belső kényszernek, ennek a hitet kölcsönző rokonszenvnek tulajdonítsa ezt a levelet. Provokálása nem akar lenni az Ön válaszának, csak hálája annak a szívemben rég nem érzett melegségnek, melyet az Ön sorainak köszönök.

Üdvözli az Ön hálás poétája!

7 ÁBRÁNYI EMILNEK

Debrecen, 1899. máj. 27.

Nagyságos Uram!

Debrecenben léte alatt olyan szerencsés lehettem, hogy Nagyságod azt a lekötelező ígéretet tette, hogy kiadandó költeménykötetemhez néhány sornyi előszót lesz kegyes írni.

A legőszintébb köszönetem mellett arra kérem Nagyságodat, hogy amennyiben a versek már ki vannak nyomva, legyen olyan kegyes az ígért, rám nézve nagy jelentőségű pár sort megírni, s azt számomra - ha lehetséges - mielőbb elküldeni.

Magam a Nagyságod jóindulatába ajánlva maradtam mély tisztelője

Ady Endre
a Debreczen munkatársa

8 VARGA ILONÁNAK

[Debrecen, 1899. okt. 6-7.]

Illi, édes!

Elolvasom a levelét még egyszer, s megírom a választ az első láztól megszabadult szívvel, mámor és hazugság nélkül.

Hangulatba nem szuggerálom magam. Hideg sorok, amiket ide vetek, de őszinték.

Meg kell írnom, mert nem remélem, hogy találkozunk. Mintha megéreztem volna a kezdet lenség végét: pár nap talán, s ott tolongok én is a szívtelen nagy város durva hajszájában, vagy eltemetve, vagy kicserélve, ha ugyan ki tudom állani az önmegtagadás Kálváriájának kínjait.

Egy év, amit Debrecenben töltöttem. Egy év, telve eseményekkel. Gondolhatja, milyen események?... Idegenek előtt nevetséges apróságok. A szívben folynak le, ki se tud róluk... Magam nak és magamban éltem. Szenvedtem a szülői könnyek miatt, melyek egy nehéz, félreismert pályára lépett fiúért hullottak, ki a szívéért, ideáljáért eldobta a tucatjövőt, mely mindent megadhat, csak a szívet hagyja üresen.

S az emberektől?... Csak sebeket kaptam. Ha kedvem volna triviális lenni, azt mondhatnám: nem csak a szívemre, a fejemre is.

Megejtett aztán egy időben a kulisszák rejtelmes világa. Itt ismertem meg egy halvány arcú lányt, egy igazi művésznőt...

Mert a színpadon csak ártatlanságot játszott, azt hittem, az életben is ilyen, igen, az életben is játszott, s én eszköz voltam: nevetséges bolond... Azután mámor jött, sár, szemét... Nem, nem mondom tovább, fájna ez a maga ártatlan szívének...

S ezen az eseményes, emlékezetes éven egy ismeretlen lánynak titkos alakja kísért végig.

Nem volt kíváncsi, bár ő csak annak mondta magát. Ritka szív, kiváltságosan nemes lélek. Ne tekintsen önhittnek. Nem azért, mert engem értett meg, hanem mert minden szava, minden sora s azok a csakugyan jázminillatú, édes-fájdalmas hangulatok ezt árulják el.

Én nem vagyok fellegek közt kóborló lélek. A romantikát se szeretem. De a mi ismeretségünk az én életem egyetlen s örökké tartó romantikája. Minden szívnek van egyetlen ilyen, de az enyém, a mienk a legszebb.

Van nekem egy és egyetlen barátom. Nevét megkapja a kötetemben, neki ajánlottam egy versemet.

A minap egy pesti kávéházban reggelig virrasztottunk. Ne haragudjon: magáról beszéltem. Rég nem találkoztunk, s egy hosszú éjszakán beszéltünk a mi egyforma szíveink tragédiájáról. És mikor magáról beszéltem, s elmondtam, hány édes percet szerzett nekem: az a szegény fiú könnyezve sóhajtott fel: te nem éltél már hiába, elérted a költőlélek legnagyobb diadalát, de mikor fog engem egy lányszív így megérteni!...

Mert ő is olyan rajongó, mint én. A szeretkezés csak szomjasabbá teszi, s szerelmet óhajt, mindent megtisztító szűzi szerelmet, mely két lélekkel felejteti a föld s az élet nehéz, sokszor öngyilkosság felé kergető keserveit.

Ezt köszönöm én magának, édes Illi...

...Azt hiszem, már láttam. Legalább én magára ismertem. Ugye?

És gondolkoztam. Vajon néhány napi mámorért feláldozzam az illúziók s tiszta szerelem egy életre beragyogó szép világát - s nem mertem bizonyosságot szerezni, hogy csakugyan az én Illim volt az.

Pedig annak kellett lenni, mert én olyannak gondoltam... De ha én nem csalódnék, vajon biztos-e, hogy az én Illim illúziói is megmaradnak?...

És most vergődöm a kétségek között. Közeledjem?... Érzem, hogy végzetes lenne ez reám.

Mert elválni úgyis el kellene válnunk. Hív a nyüzsgő élet, s még most egyedüli ábrándom: a dicsőség útja. Lehet, nem érem el, de ellentállni nem tudok. Ehhez a küzdelemhez egyedül kell lenni, mert az úton örvények forognak. S nekem pedig csak magamat szabad elveszí tenem...

Kerülni fogom hát magát, s nem fogom a maga sorsát az én nehéz, küzdelmes életemhez fűzni.

Lehet, ez a szerelem megváltás lenne, de én mégis félek... Így csak keresi két szív szerelme egymást az illúzió ködében, úgy talán mindkettő kárhozatba jutna!...

Bármerre visz sorsom, nem felejtem el, és siratom magunkat... Kérem: írjon még! Erőt nyújt vele!... Kezét csókolja:

A. E.

9 VARGA ILONÁNAK

[Debrecen, 1899. okt. 9-10.]

Illi, édes!

Ezer érzés, ezer hangulat között hánykódom.

Szokatlan, rég nem érzett állapot, s ha ok után kutatok, az ok: Maga!

Ne haragudjék, de bosszankodom magamon.

Én, aki mindig fennen hirdettem a valót, a realitást, kinek hús és vér, igazság kellett mindig - ismét álmodni kezdek; s kiről? - nem tudom, csak valami titkos, beszédes érzelem szavára hallgatva.

Ha vágyam volna boncolgatni saját, sokszor vérzett szívemet - talán meg tudnám fejteni ezt a különös lelki forradalmat, érzéshullámzást.

De akkor magam előtt restelkedném.

Hogyan, én már teljesen a romantika áldozata lettem?...

Mert két ismeretlen, kiváltságos lélek ölelkezhetik, de erre tán nem dobban meg hevesebben a szív, nem hevít át a vágy, s nem kínoz egy megokolhatatlan kétség?...

Édes Illi - Maga lehet a legszentebb, legideálisabb lelkű lány, ki a lelkével is szeretni késztet!

És most már írok; nem az eszemre, de szívemre hallgatva.

Szegény beteg vagyok. A régi vágyak összetörtek, a régi érzések elhaltak szívemben. Nem szeretek, s azt hiszem, hogy engem sem szeretnek. Egyetlen vágyam van, s mit ér, ha való sul?... A siker, a hír jéghideg, ha a szívünkben senki képe nincs. De meg nem is érem én el ezt az utolsó, megmaradt vágyat sem soha!... Nincs nekem elég hitem és erőm a harcra, eltapos a kenyérért futó, durva tömeg.

Legyen bármint. Az élet elég eseményt adott már az én életemnek, bármint lesz, bevárom. Halálba futni előle gyávaság. A szenvedés is sokat ér, mert én szenvedek, és az én szenve désemben mellettem őrködik a világot semmibe sem vevő, keserű, büszke öntudat... Látja, ilyen kevés az ember kincse, s ilyen hitvány az élete, ha senkije sincs.

Illi, édes! Úgy érzem, hogy a maga szerelme meg tudna váltani engem. Be tudná tölteni az én üres életemet; erőt, éltető erőt adna küzdelmemnek a nagy célért, s vissza tudna talán adni magamnak és egy megtört szívű, zokogó anyának, ki a távolban is érzi, hogy az ő fia fáradtan, hit és remény nélkül indul az élet és az eszmék harcába...

Meg tudna váltani, érzem én azt. Csodás, ritka szív a magáé. Én érzem ezt.

Fel fogom én magát találni. Megálmodtam, hisz írtam, hogy már ismét álmodok.

És akkor csak azt fogom kérdezni: “Illim édes, névtelen, ismeretlen tündére az életemnek, akarsz-e - angyalom, erőm és célom lenni?... Meg kellett, hogy ismerjelek, mert - búcsúzni akarok. Egy szavad, s én újult erővel kezdem meg a harcot távol tőled s mindig veled. De visszajövök, diadallal, mert akarni fogok!... És valósággá válhat egy álom, mely oly rejté lyesen, titokzatosan ébredt a szívünkben.

Mit fog válaszolni?...

- - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - -
- - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - -

Nem írta meg, hogy jól sejthettem-e, hogy csakugyan magát láttam?...

Óh, ne legyen olyan tartózkodó! Nem követ el bűnt, hiszen magától függ a közeledés...

A Budapesti Naplóhoz és a Hét-hez szándékom menni. Kiss József nagyon rokonszenvezik a poézisemmel.

A legközelebbi Csokonai-köri ülésig várok. Ott felolvasok utoljára, s úgy hiszem, még december elseje előtt menni fogok.

Úgy akarnám, hogy a gyűlés olyan estélyfélével legyen egybekötve. Sejti, miért?... A búcsúnál ismerjem meg!... Ha lehet, ne mondjon ellent!... Vagy adjon bármiként távozásom előtt alkalmat, hogy csak megláthassam!...

Legközelebb - majd jelezni fogom - egy verskötetet küldök. Szeretném, ha szívesen fogadná!...

Csak arra kérem még, írjon magáról sokat, nagyon sokat. Belső világáról, álmairól, érzéseiről.

Valami titkos hatalom a maga ismeretlen lényét hozzám fűzte, s én ismerni akarom a szívét, hinni akarok magában, s a szíve által önmagamban bízni.

Áldja meg az Isten azért a hitért, melyet magának köszönök!...

Levelét várja, s kezeit számtalanszor csókolja

A. Endre

10 VARGA ILONÁNAK

[Debrecen, 1899. okt. 13-14.]

Illim édes!

Se nem bízik bennem, sem meg nem értett. Bocsásson meg, de ezt kell hinnem.

Nem akartam, hogyan is akarhattam volna Magának fájdalmat okozni. Amit kértem: remény kedő kérés volt, melynek teljesítését a Maga szíve vagy esze szabja meg. Hogy melyiknek kellett győzni, azt csak Maga tudhatja, édes Illim!...

Amit maga iránt érzek, közönséges szerelemnek nevetséges volna nevezni. Több az egyszerű érdeklődésnél, nemesebb a közönséges turbékolásnál, én azt hiszem, hogy az én szerencsétlen élettragédiám utolsó derűje, egy végső lobbanása az életkedvnek, hogy aztán rohamosan jöjjön a vég: a katasztrófa.

Lehet, hogy egyikünk sem tud már hinni a boldogságban, de én legalább szerettem volna hinni.

És még tudtam volna hinni a maga szívében, pedig az arcát nem láttam soha!...

Mindegy. Maga határozott, s én most már csak arra kérem, hogy egy kevéssé ne hagyjon még el.

Nem kutatom a kilétét, de érezzem, hogy még mindig mellettem van.

Ez a hit, ez a tudat ideig-óráig megtart talán még engem ...

Aztán jöhet bármi! Én nem érzek vágyat semmi után - s ha egyszer nagyon is érezni fogom az átkot, nem fog visszatartani az, hogy szegény anyámat is a sírba rántom. Szánni már nem tudok senkit, még magamat sem...

Mégis... Rossz őrangyala lehet, édes Illim! Megengedte, hogy lelke az én lelkem sorsához fűződjék. Én azt hiszem, hogy én csak kárhozatba döntök mindenkit... Áldja meg az Isten, hogy nem vigyázott magára, s engedte, hogy pár percig visszaszálljak a feltámadt álom országba... Óh, bár csak abban a percben haltam volna meg. Álmodozva s bízva...

Még egyszer ismétlem: akarata szent előttem, nem fogom keresni, beletörődtem már mindenbe...

De ha érez irántam egy kevés szánalmat, s amíg lesz, kihez, írjon olykor egy-egy levelet.

Nem sok, amit kérek, de nekem ez már minden, s azután... nem bánom én akármint is lesz. -

Kezeit ezerszer csókolja

A. Endre

11 VARGA ILONÁNAK

[Debrecen, 1899. okt. 20-21.]

Édes Illim!

Abban a pillanatban zártam le egy magához írt levelet, mikor nehezen várt válasza megér kezett. Az első levelet eltéptem, de bevallom, hogy nagy bűnt követtem el benne. Bevallom, hogy vezekelhessek előtte!... Abban a levélben egy csúnya gyanú volt, hogy a maga egész eddigi érdeklődése játék, egy üres szívű, századvégi lány kegyetlen játéka, mert különben nem hagyta volna válasz nélkül az én utolsó levelem, bizonyítékát az én meghasonlott, elborult kedélyvilágomnak. Ez volt a gyanú. Bocsásson meg, hogy ilyen kishitű voltam.

Maga olyan, amilyennek eddig hittem. Ez a levele még jobban meggyőzött. Szív és gyöngéd ség - ezekből áll a maga tiszta lénye; elérhetetlen ideálja az ilyen magamfajta rajongó, beteg léleknek...

Úgy gondoltam én is, amint azt megírta.

Hideg, egészen hideg világ környez mindkettőnket. Nincs környezetünkben egy szív, mely megértsen. Valósággal csoda, hogy meg tudjuk őrizni a szívünket. Hiszen velük kell lenni, velük kacagni, lépten-nyomon megtagadjuk magunkat.

Higgye el, tragédia ez a mi életünk. Megcsaljuk a környezetünket, megcsaljuk magunkat - s azután meg boldogtalanabbak vagyunk...

Óh, ilyenkor érzem s most maga által érzem először, milyen boldogság, ha egy rokon szívre lelünk!... Elfelejtet egy őszinte vallomás egy hosszú életkálváriát...

Látja, az én édesapám hétköznapi, praktikus ember. Az anyám egy poétikus lelkű, gyöngéd asszony, martyrja az apámnak. Az anyám szívét örököltem, s ha sorsomat átkozom, az anyá mat átkozom meg: az ő szíve az én szívem. Az apám megtagadott, mert nem elégít ki az a magas ambíció, hogy szolgabíróskodjak odalenn valamelyik ronda, oláh faluban. Ő az anyá mat okolja: “ő nevelt így.” Én pedig távol vagyok tőlük. Nincs erőm soha egy levelet írni az anyámnak; a leveleit nem bírom felbontani, s megreszketek, ha olykor reá gondolok... Van még egy fivérem. Ő az apám nevelése. Ő be fogja váltani az apám reményeit, de mit ér ez annak a szegény martyrasszonynak, kinek szívéhez én állok közelebb... Egyforma a szívünk...

Leírtam ezt azért, hogy könnyebben megértse az én egyéniségemet, kedélyemet.

Én még az anyaszív melegét sem érezhetem, ami magának - úgy hiszem - megvan. De magának támaszra van szüksége, maga gyenge nő. Nekem pedig küzdenem a szívemért, s ez az örök lelki küzdés magyarázza meg, hogy mért ragadtam meg oly görcsösen a maga mentő, fehér szellemkezecskéjét!...

Lássa, énnekem mégis azt kell hinnem, hogy egyik levelemből azt olvasta ki, mintha okvet lenül, szinte durván akarnám kierőszakolni a maga inkognitójának levetését...

Egyszerű kérés volt pedig az.

Én ismételten arra kérem, maradjon meg az én régi, vigasztaló őrangyalomnak, írja meg szívének minden panaszát, hisz senki sem érti magát úgy meg, mint én, kinek szintén egyedül kell állnia az életben.

Maradjon ezután is az én szeretett, gyöngéd Illim!...

A. Endre.

A verskötet küldését jelezni fogom.

12 VARGA ILONÁNAK

[Debrecen, 1899. okt. 25-26.]

Édes Illim!

Hát maga édes spiritiszta lett?... Megvallom, csodálkozása közös velem.

És a másik kérdés?... Előbb maga is hisz benne, levele végén pedig megtagadja ezt a hitet... Látja, édes Illim, én, kinek ezer okom van semmiben és senkiben sem hinni - ezt a hitet, melyet maga olyan könnyen megtagad, szinte erővel plántáltam és őrzöm szívemben... Az igaz, hogy ez nekem az utolsó mentsváram, amibe még hinni tudok, vagy hinni - szeretnék.

Azt írja, hogy nem látott mostanában. Én pedig azt hittem, hogy vasárnap este 7 órakor, a Kossuth u. sarkán magával találkoztam. Rosszul sejtek?

Tegnap este kaptam levelét. A betűműhelyben egyedül voltam. Végtelenül elszomorított a levél utolsó fordulata. Azután tépelődtem, lehajtottam fejem, s végtelen hitványnak tartottam az életet és magam... Azután írtam meg a mai verset. Most ismét gondolkozom. Talán még sem úgy van egészen. Talán mégis van egy vágyam... s ezt a vágyat maga keltette életre bennem, édes Illim.

S a sors - minden kegyetlensége mellett - gondol néha ránk.

Ki tudja, ha meg nem tudom, hogy van a világon egy szív, melynek dobbanása egy az enyém mel - azóta már el nem dobok minden életterhet?...

Lehet, hogy a múlté lennék már azóta.

Áldjam én ezért magát, édes Illim?

Utolsó levele után felek, hogy maga meg akar fosztani végső hitemtől.

Pedig én úgy gondoltam: lesz még becse előttem az életnek. Találkozunk mihamar. És ha maga bátorít, megharcolom én a reám váró harcot, s nem kacérkodom tovább cinikusan az elmúlás eszméjével.

Így gondoltam, s még mindig így gondolom.

Igénytelen írásaimból megismerhetett: bennem egy az író és az ember. És annyival különb vagyok a tömegnél, hogy ha valaki célommá lesz, hogy én beváltsam annak a hitét: meg nem gátol benne az ostoba, előítéletes világ semmi hazugsága!...

Megértett?...

Édes kacsóit csókolja

A. Endre

13 VARGA ILONÁNAK

[Debrecen, 1899. okt. 31.]

Édes Illi!

Lehetséges, hogy ez a levél utolsó, és mégsem tudom, hogy kezdjem, mit írjak?

Amiket már én megírtam magának - ismételhetném, de mért tegyem?...

Hogy milyen hatással voltak azok magára, tegnapi leveléből kiolvashattam.

Annyi tény, hogy valami rettenetes és mégis szörnyen mulattató lélekállapotba rázott a teg napi levél.

Elvesztettem, ami enyém sem volt; megcsalt, akitől mást nem volt jogom várni: elhagyott, akit én tán még sohse láttam!...

Ismétlem, szörnyen mulatságos volna ez a dolog, ha olyan kétségbeejtő nem lenne. Megírtam volt én mindezt magának, miért hozzam elő újra.

Arra sincs okom felelni, hogy “mi férfiak” nem vagyunk képesek megérteni egy leány szívét... Igaza lehet: “mi férfiak” nagyon hitványak vagyunk, s ami fő: mind egyformák.

Hogy ilyen szép s reám nézve hízelgő következtetésre s ítéletre újabban honnan jött? - nincs jogom kérdezni. Jogom különben ezt a levelet sem volna magához intéznem. Nem tudtam parancsolni magamnak.

Először meg akartam írni magának valamit.

Azt, hogy három nap óta tudom a nevét, s alkalmam lehet találkozni magával. És ha meg akarja szakítani ezt az ártatlan, de nekem nélkülözhetetlen levelezést: eldobom a diszkréciót, s meg kell ismerkednie velem.

Ezt akartam írni. Így akartam tenni. Elfelejtem - jobb lesz így - leveleit, nevét s egyszer már - talán - látott arcát is. Maga keresett fel - magának van joga el is feledni. De akkor nekem is ugyanez a kötelességem.

Isten áldja, édes Illim! Áldja meg egynéhány szép óráért!

Talán nagyon is kiváltságosan jött elém az én szomorú életutamon, talán jobb lett volna, ha nem keres fel, s enged a saját vesztembe rohanni... Mindegy minden. Úgy nem csalódom én már többé soha.

Bocsásson meg a levél külső és belső formátlanságáért. Ideges, beszámíthatatlanul izgatott vagyok.

Isten vele! Üdvözli

A. E.

14 VARGA ILONÁNAK

[Debrecen, 1899. nov. 4.]

Édes Illim!

Hiányát érzem s egy véghetetlen űrt a lelkemben.

Becsületszavamra mondom: ha a nevét talán tudnám is - egyetlen lépést nem tettem a maga inkognitójának felderítésére.

Mért hagyott el? Nem érdemeltem meg. Ne hozzon olyan lélekállapotba, hogy fel kelljen keresnem magát!... Még most - és ha akarja: mindig - maga nekem csak Illi, egy édes ismeretlen, ki vigasztal ismeretlenül... Írjon, sok mondanivalóm van!...

Levelét várja, a kezeit csókolja

A. Endre

15 VARGA ILONÁNAK

[Debrecen, 1899. nov. 14-15.]

Édes Illim!

Levelét szívemből köszönöm...

Mikor a Hírlap munkatársa voltam, a mi “jázmin”-unkat így hallottam emlegetni: “a kis Varga-lány”.

Nem kutattam utána. Néhány nap óta azonban - akaratlanul - megtudtam, hogy kicsoda Jázmin... Jázmin és Illi pedig egy - én így hiszem.

De ha így van is, tiszteletben tartom inkognitóját, megismerni nem fogom, míg meg nem engedi. De talán így se. Talán már pár nap múlva távozom. Úgy hiszem, Pestre megyek, bár ehhez éppenséggel semmi kedvem sincs.

De nincs semmihez. Szerencsétlennek, a világ legszerencsétlenebb emberének érzem magam, s talán egyedüli szerencsém, hogy valakinek ezt bevallhatom. Máskülönben e pillanatban szíven lőném magam. De így se tudom, vajon nem teszem-e.

Azt hittem először: csak hangulat ez. De a sok megpróbáltatás, a sok csapás és fájdalom összetört egészen.

Megpróbálom az erőmerítés minden módját: nem sikerül. Még ha végső vigasznak a maga édes lényét szuggerálom is: nincs erőm!...

Félek, nagyon közel állok a katasztrófához... Szegény, szerencsétlen anyám, ha tudná!

Jobb is volna talán így tennem. Nem vagyok én nyugalomra, boldogságra predesztinálva.

Az élet minden hullámverése elborít, és újabban egy kínos furdalás okoz pokoli fájdalmat: hátha megérdemlem, hátha a világ jó, s a rossz én vagyok!...

Talán kegyetlenség ezeket magának megírnom. De mit tegyek?... Ha ezt se lehetne tennem, megőrülnék!... Ennél a sorsnál pedig jobb a pisztolygolyó...

Kérdezhetném magától: Ha szeret, miért nem ment meg?... Miért nem erősít meg, miért nem lesz - hisz úgy kértem! - az én őrangyalom, az én célom?

De nem, nem!... Jobb így magamban, egyedül elveszni!...

...Egy ismerőse beszélt róla - persze mit sem sejtve.

- Bemutathatsz neki?

- Hát láttad már?

- Nem, soha; de azok után, amiket mondtál, nagyon érdekel.

...És lemondtam a lehetőségről. Nemcsak hogy megismerjem, de hogy arcát is láthassam!...

Lemondtam, mert már mindenről lemondtam...

Vagy lesz erőm eldobni az életet, vagy belerohanok a legbutítóbb mámorba...

De másképpen hittem én ezt valaha!...

Szeretettel gondol reá, s aranyos kis kacsóit csókolja a maga szerencsétlen barátja

Endre

16 VARGA ILONÁNAK

[Debrecen, 1899. nov. 17-18.]

Édes Illim!

Hogy olvashatott, édesem, az én levelemből szakítást vagy visszautasítást? Hiszen épp abban a rettenetes lelkiállapotban, mikor azt a levelet írtam, éreztem legjobban, hogy a maga édes jó szívét a sors szánalma irányította felém. Ha maga nincs akkor, én ma nem élek. S hogy magától sem kaptam választ, a mérleg félrebillent, s napokig rám borult az elzsibbasztó mámor... Valósággal szégyen égett az arcomon, mikor ma a maga édes, csupa szív, csupa gyön gédség levelét olvastam. Bár előbb írta volna meg, most nem kellene önmagam előtt pirulnom...

Édes Illim, a jövő hó elsején búcsúzom Debrecentől. Sok fájó, kevés édes emléket viszek magammal. Az utolsó hetek édes perceit magának köszönhetem. Nem is búcsúzom én magá tól. Megírtam már: hozzánőtt a szívemhez. Nem ismerem, talán csak névről. Nem is láttam még. Talán úgy megyek el, hogy meg sem ismerem... Azért mégis, mégis... Ugye írunk egy másnak ezután is?... Olyan szép lenne ez, olyan álomba, romantikába illő, édes, szép dolog, amit csak - a gúnytól félve - úgy magunkban mernőnk szerelemnek hinni. Mások kinevet nének bennünket - nekünk pedig ez volna életünk egyetlen fénye, epesztő reménye. Ugye, édes Illi?... így lesz ez?

De azért Debrecenből nem ez az én utolsó levelem, s maga is ír e néhány nap alatt még egypár édes sort.

S aztán az utolsó debreceni levelemben megírom (ki tudja, nem fogom-e szóval?) a címemet, és hogy milyen időnként fogok majd magának írni.

Még egyre kérem. Lehet, hogy a napokban hallani fog rólam valami hírt. Ne ijedjen majd meg - esetleg; az ilyen nehéz, izgalmas pályán küszködő embernek gyakran kell a halállal szembe nézni, de a sors mindig megőriz bennünket ennek a “gyönyörű, boldogságos” életnek.

Csókolom az édes kis kezeit

E.

17 VARGA ILONÁNAK

[Debrecen, 1899. nov. 20-21.]

Édes Illim!

Sietek megnyugtatni, hogy abból az általam is érintett affaire-ből nem lett mi sem. Nem én kezdtem, de nem is én vonultam el előle. Különben is legyen nyugodt. Talán ismeri azt a triviális közmondást a rossz pénzről, mely nem vész el...

A múlt éjjel lázam volt, s ma csak délben jöttem fel a redakcióba, s kaptam meg aranyosan kedves levelét.

Sietek is most a válasszal, de jelzem, hogy még ma hosszú levelet írok, melyet holnap már megkap.

Szeretettel és hálával üdvözli s kezeit csókolja

A. Endre

18 VARGA ILONÁNAK

[Debrecen, 1899. nov. 21-22.]

Édes Illim!

Úgy hiszem: megkapta tegnapi levelem, s úgy gondolom, remélem, megbocsát a mostani késésért, melynek nagyon komoly, nem részletezhető okai voltak.

Édes levelével - nagyon kérem - siessen! Kíváncsivá tett igen-igen...

Én a magam részéről még most - pár napig - bizonyosat nem tudok írni. Megyek: ez bizonyos. De hogy magán kívül senkit sem sajnálok itt hagyni: az is bizonyos.

Nem lehetetlen, hogy egy új légkör, egy új környezet, egy ambíciómat felébresztő új helyzet felkölti kihalt életkedvemet, de lehet az is, hogy ott sem leszek más, mint a halált kérő, testet öltött elégedetlenség.

Bárhogy legyen: a maga emlékét, míg élek, megőrzöm! Lehet, hogy önzés: de nekem nincs erőm magáról lemondani, szükségem van magára!...

Ezekről majd az utolsó debreceni levélben, most csak a választ kérem ismét.

Még egyet előre elárulok. Bár ezután többször olvashatják a nevem, de hogy hol leszek, egy jó ideig: magán kívül alig fogják tudni. Maga pedig, legalább maga tartsa eszébe.

Csókolja ezerszer a kezét tisztelő barátja

E.

19 PÁSZTOR BERTALANNAK

Debrecen, 1899. nov. 23.

Kedves Pásztor Úr!

Hoffmannék megtudva, hogy én elsején megyek, kijátszták az utolsó kártyát, s letudták a fizetésemből azt az összeget, mely a kötetem nyomásából még náluk fennmaradt. Én okvetlen elsején szeretnék menni, de ez a dolog rémítően megzavart. Eszközöljön ki, kérem, Laszky úrtól legalább 10 frt előleget, s ezt lehetőleg gyorsan, elseje előtt tessék átküldeni. Ha pedig ebbe Laszky úr nem menne bele, kérem dec. 15-ig az átmeneteire halasztást adni. Ez utóbbi modus vivendit azonban csak legvégső esetben akarnám. Kérem gyors eljárását és tudósítását.

Abban a reményben, hogy kedves Pásztor úr kegyes lesz ez ügyet kedvezően elintézni, maradtam igaz tisztelője

Ady Endre

20 VARGA ILONÁNAK

[Debrecen, 1899. dec. 3-4.]

Édes Illim!

Levele, vádjai fájnak. Egyszer már megírtam: én érzést tettetni nem tudok. (Maga pláne ha zug sággal és durvaszívűséggel vádol.) Egyiket sem érdemlem meg. Napok óta a legnagyobb bizony talanságban vagyok. Kétségek közt hányódtam, haboztam. Mindig gondoltam magára, s vártam: mikor tudok fait accomple-t[!], egész biztosat írni.

Elesnek tehát a maga egyébként szívből és szívhez szóló, édes duzzogásai - egyenként és össze sen. Ezzel a köztünk felmerült lovagias ügyet becses hozzájárulása reményében befe jezett nek nyilvánítom, s csak egyre kérem: több bizalmat s több reményt tápláljon a szívecskéje.

Tétovázásomból ma kimenekültem. Nem megyek egyelőre sem Pestre, sem Kassára, sem Váradra. Hazamegyek gyógyulni próbálni; egy kis tűzhelymelegségre vágyom, egy csepp élet kedvet szeretnék szerezni. Ma táviratoztam az anyámnak, holnap talán itt lesz, s vele me gyek egy hónapra haza. Írogatok majd Magának minden három napban. Őszintén, bizalom mal, mint eddig. Várni fogom a maga leveleit, áhítva várni.

Legyenek azok olyan aranyosak, meghatók, mint eddig, de legyen bennük hit. Fogunk mi még találkozni! A címem, távozásom majd később közlöm. Csókolom az édes, kis kezeit!...

Endre

21 VARGA ILONÁNAK

[Debrecen, 1899. dec. 5-6.]

Édes Illim!

Ady Endre Érmindszent, u. p. Érkávás (Szilágy m.) - Ez az én címem holnaptól kezdve 2-3 hétig. Akkor közlöm hollétemet.

Magán a sor, s várom ott levelét.

Én - mint megígértem - minden három napban írok. Nem köthetem a maga kedves leveleihez, mert most már nem lesz módom a lapban jelezni.

Várom hát édes leveleit és azt, hogy nemsokára talán vígabb dolgokat írhatok az én ismeret len, édes Illimnek.

A viszontlátásra!

Ezerszer csókolja a kezét

Endre

22 VARGA ILONÁNAK

[Érmindszent, 1899. dec. 8-9.]

Édes Illim!

A maga levelét még nem kaptam, de én ígéretemhez híven írok.

Falun vagyok. Egészen nyárspolgár. Gyógyulok erősen. Sokat gondolok magára... Na de a többit csak akkor írom meg, ha előbb maga is ír. Talán már holnap kapok levelet? Csókolja kezeit igaz híve

Endre

23 VARGA ILONÁNAK

[Érmindszent, 1899. dec. 12-13.]

Édes Illim!

Kedves levelét köszönöm. Végtelenül terhes lehet ám magának annyiszor a postára küldöz getni. Ezután hát jelezni fogom, mikor kapja levelem. A legközelebbiért 20-dikán küldjön.

Fogalma sem lehet, édesem, micsoda tucat, falusi életet élek, s milyen jólesik ez a kis pihenés. Délelőtt írok egész délután 4-ig. Akkor elmegyek hazulról a plébánoshoz vagy kálvinista paphoz, s kártyázunk 8-ig. Vacsorázom, olvasgatok, s 11-kor már lefekszem.

Ezt az életrendet csak az zavarja meg néha, ha vendégünk jön, vagy átszánkázom valamelyik szomszéd faluba.

E hónap végéig maradok itthon. Akkor megyek ismét ki a világba... De nem vissza Debre cen be! Azt a viszontlátást egy kicsit későbbre értettem! Ámbár maga engem (én nem magát?...) hamarabb is láthat, mert egypárszor el kell néznem Debrecenbe, ha a tek[intetes] törvényszék némely páros-ügyek miatt úgy kívánná.

Egyebekben pedig mintha kedélyben egy kis ruganyosságot nyertem volna. Van munka ked vem, sokat írok, és sok egészséges prózai dolog iránt kezdek fogékonyabbá válni. Apropos! A múltkor egy borítékot címeztem magának, édes, és azt írtam rá: Varga Illi... Hát nem botrá nyos szórakozottság - egy egészséges falusi embernél? -

Van itt nálunk egy amatőr fényképész, fiatal földbirtokos. Legközelebb csináltatok vele egy pár képet, hogy hogy nézek ki mint nyárspolgár. Egyet elküldök magának, egyet Fái Flórának, egyet Rubos Árpádnak. Nem ismeri látásból ezt a kis embert? Nekem ő a legjobb barátom - Debrecenben.

Írjon, édes Illim, mielőbb. Különösen sokat magáról s Debrecenről.

Csókolja a kezeit ragaszkodó barátja

Endre

Édesem, éppen a postára akartam küldeni ezt a levelet, mikor magától kettőt is kaptam.

Zsenál a vádaskodás, mert itt ugyan elég hideg van, de az én érzéseim sokkal nagyobb hideget is kibírnak ám!

Minden levele kedves, de ez az utolsó varázsosan kedves. Úgy látszik, maga fokozni tudja ezt a tulajdonát.

Maga engem valami primitív humoreszk felolvasásakor látott először, ugye? A főiskolában?... Hát én mikor láthatom magát?... Mint előbb írtam: 20-ikán hosszú, vaskos levelet kap.

Csókolja kezeit a maga szerető barátja

24 VARGA ILONÁNAK

[Érmindszent, 1899. dec. 17-18.]

Édes Illim!

Volt maga már esős időben falun?... Ilyenkor itt nem a szív hullámzik, hanem a sártenger.

Már kártyázni is úgy tudok menni, hogy lóra ülök. Képzeljen el engem lovon. Nem pegazuson, hanem egy valódi, de kissé nehéz, sárga lovon. (Jó lóra nem merek ülni, mert a sár veszedelmesen mély.)

Hosszú bőrkamásnit hordok. Fejemen egy tarka sapka, szóval igen jól nézhetek ki.

Hátul követ az apródom, a János kocsis személyében, ki szintén lovon cammog utánam. És ez az én egész sétám egész nap. Idilli, mondhatnám paradicsomi életet élek, legfeljebb a kosztü möm különbözik.

Így élek én, s gyűjtöm az energiát az új munkára. Nagy terveim vannak.

Sokat fogok írni, kiadok egy új, szenzációs kötetet. Amellett leteszem elmaradt jogi vizsgáim. Olyan helyre fogok menni, ahol sok a gazdag zsidó. Elveszek egy gazdag zsidólányt, tőke pénzes leszek. Eldobom a tollat. Versek helyett üzleti könyveket vezetek, s nevelek a hazának jó honpolgárokat. (Természetesen ezekből a tervekből csak annyi igaz, hogy sokat akarok dolgozni, s talán a jogot is elvégzem.)

Most pedig beszéljünk másról. Én most gorombáskodni akarok magával, édesem. Legalább ismerjen meg, micsoda közönséges, durva nációval hozta össze a sors.

Térjünk hát a dologra.

Vörösmarthy[!] Miska, jónevű elődöm egy versben összeszidta Lauráját, amiért az ábrándozni merészelt. Idéznék a versből, de nagyon elkoptatták a kereskedelmi akadémista ifjak. Nekem is össze kellene szidnom magát. (Illim édes, Laura felesége lett Vörösmarthynak!) Hogy mer maga ábrándozni? Honnan veszi ehhez a jogot? Az élettől nem, mert az nem ad tápot az effélékre. A saját lelki világától?... Bocsásson be ebbe a világba a reális életből egy sugarat. Először tán sérteni fogja a szemét, de azután sokkal hatalmasabb lesz ez a világ. A selyemhernyó a legfinomabb burokkal zárja el magát, s lám, mégsem tud sugár nélkül élni. S mihelyst kitörte börtöne falát, mint ragyogó szárnyú pille száll ki a szabadba. Igaz, a pillét ezer veszély kíséri, de pille mégis és nem elzárt rab. Ne értsen ám félre. Nekünk, érzékenyebb szíveknek, szükségünk van egy külön világra; hisz írtam már édes Illimnek, hogy magam is befelé, magamban élek, s nálam a külsőség csak kényszer, de a maga ábrándozását bete ges nek tartom. Nem egy határozott belső világ az, hanem a fantázia lázas csapongása. Mondtam s beváltottam, hogy goromba leszek, s most arra kérem, hogy legyen könyörületes: bocsásson meg!...

Na ilyen bosszantót! A lámpás mindjárt kialszik. Éjjel 12 óra. Az egész ház alszik. Legkö zelebb többet. Jó éjt. Álmodjon szépeket, és ne ábrándozzon! Csókolja a kis kacsóit szerető jó barátja

Bandi.

25 VARGA ILONÁNAK

[Nagykároly, 1899. dec. 18.]

Édes! Nagykárolyból, ahol most vagyok, írom e pár szót. Már feladott s gyorsan befejezett levelemből kimaradt az, hogy legközelebbi levelemért 24-ikén küldhet.

Csókolja a kezeit:

Bandi

26 VARGA ILONÁNAK

[Érmindszent, 1899. dec. 21-22.]

Drága Illim!

Csodálatos, az elmúlt tündérvilágba visszavarázsoló karácsonyi hangulat ejtette meg a lelkem, bűvölte el egész valómat. Mikor levelem olvassa, lenn szárnyalnak már az angyalkák, a kis fenyőágak fel vannak gyertyázva, ünnepelni készül az egész világ...

Kitől kívánjak magának boldogságot? Van-e más Isten, mint a nyomorult s mégis felséges “Én”?... Közelg a karácsony, visszavarázsolta a rég romba dűlt Naiv-országot: mondjuk, hogy van! Van Hatalom és Gondviselés.

Őrködjön maga felett, drágám, ez a hatalom. Adjon a szívének üdvöt, boldogságot. Csende sedjen el benne minden kétkedő érzés. Szállja meg a Hit, Szeretet és Béke... És ha tetszett a Gondviselésnek szívébe vágyat oltani, teljesítse is azt. Ha a mi lelkünk egymást keresni és feltalálni rendeltetett, ha a mi életünk célja együtt feledni az egész Élet-komédiát - leljük fel egymást mielőbb!... Addig, míg nem késő. Míg tudunk szeretni és boldogítani...

Isten áldja, drága Illim, ünnepeljen békével, boldogan!

Kezeit csókolja a maga híve

Bandi.

P. S. Legközelebbi levelem 28-ikán kapja. 31-én talán kiszállok egy napra Debrecenben. Erről majd bővebben.

B.

27 VARGA ILONÁNAK

Érmindszent, 1899. dec. 26.

Édes Illim!

Legutolsó levele nem azt az impressziót szülte nálam először, hogy maga duzzog az én go rom ba voltom miatt - hanem azt, hogy Magának határozott írói tehetsége van. Az a duzzogó levél olyan megbecsülendő kvalitásokat árult el haragos betűivel, melyek kifejtésre várnak. Kész tárca volt, s magának ebben a zsánerben kis tanulással nagy sikerei lesznek.

Nem szeretném, ha gúnynak venné ezt az előleges reflexiót, s azért sietek várakozásához képest válaszolni.

Válaszom ennyi: ismét félreértett, s nincs oka haragra.

A mi társadalmi és egyéb nyomorúságos viszonyaink között egy fiatal lánynál a magáéhoz hasonló, betegségre hajló, túlérzékeny kedély kész öngyilkosság. Még most segít egy csepp gorombaság, később már előáll a katasztrófa. Ez pedig egy olyan előkelő, nemes gondol kozású, csupa szív kislányért kár volna. Így ám!... Legyen a filozófiája az én legújabb elvem: a világ annyira hitvány, hogy most már “zum Trutz” élni fogok!...

Különben legyen szent a béke, hisz én még sok őszinte dolgot akarok magának írni...

Lehetséges, hogy 30-31-én Debrecenben leszek, de ez nem bizonyos. Legközelebbi levelem már új otthonomból írom - még nem árulom el -, s maga jan. 3-án küldjön érte postára. Pá, jó éjszakát, csókolja a kis kacsóit hű barátja

éjjel 12.

Bandi

28 VARGA ILONÁNAK

[Nagyvárad, 1900. jan. 3.]

Édes!

Nagyváradon vagyok. Hosszú levelet kap tőlem 7-ikén reggel. Addig is kezeit csókolja

Bandi

29 VARGA ILONÁNAK

[Nagyvárad, 1900. jan. 7.]

Édes, Aranyos Illim!

Nagyváradon vagyok. A Szabadság belmunkatársa. Ebben a városban valaki vagy zsidó, vagy pojáca. Annyira el vagyok szigetelve, hogy most százszor többet foglalkozom magammal és - enyéimmel. Sokat gondolok, nagyon sokat Magára!... Hát Maga reám?

Addig leszek itt, míg hátralevő vizsgám megszerzem, s tanulok - ha ugyan sikerülni fog - egy kis stréberkedést.

Kérem addig - ha még mindig a régi -, ide címezze édes leveleit, melyeket nagyon vár igaz ragaszkodással szerető, jó barátja

Ady Bandi

30 VARGA ILONÁNAK

[Nagyvárad, 1900. jan. 7.]

Édes Illim!

Ebben a pillanatban dobtam a postaládába három levelet - mind a három - fizetetlen. Kétségbe vagyok esve szórakozottságom miatt, különösen mert egyik levél a magáé. Egyebet nem ígérhetek, mint hogy a nagy elszámoláskor (majd ha találkozunk) ezt a differenciát is tisz tázzuk. Ugye?

E.

31 A SZIGLIGETI TÁRSASÁGNAK

Nagyvárad, 1900. szept. 2.

Tekintetes Társaság!

Október hóban Még egyszer címen egy költeményes könyvet akarok kiadni. A mi viszonyaink szerint ez nagyon költséges dolog. Könyvet is csak gazdag ember írhat. Jómagam is hasztalan fordultam a közönséghez: a könyv - pláne versek - nem kell neki.

Arra kérem a tekintetes Társaságot: szavazzon meg nekem 50 forintot e könyv kiadhatására, s ez összeget a megjelent kötet bemutatása után utalja ki a könyvet megjelentető nyomdának.

Mással nem támogathatom a kérést, mint hogy egy éve Versek című kötetem olyan sikert aratott, amilyent fiatal poétáé évek óta nem.

Adassék meg nekem a mód e második kötettel az igazabb sikerre.

Alázatos szolgája:

Ady Endre

32 FEHÉR DEZSŐNEK

[Nagyvárad, 1901. máj. 22.]

Tisztelt Szerkesztő úr!

Néhány sorom e levélpapíron nem fogja önt meglepni különösen. Az a kedves, kollegiális jó viszony, amely másfél éves nagyváradi lakásom óta önhöz fűzött, sokszor adott alkalmat nekem a magam, egyéniségem, meggyőződésem és céljaim megértésére s arra is, hogy együtt vitassuk meg az újságírószemek előtt rohanó események tarka, színes sokaságát.

Másfél éven keresztül a Szabadság munkatársa voltam. Munkás napjaim értékét a közön ség nek van joga elbírálni. Én - ennyit bizton állítok - sok kedvvel, türelemmel s nagy önlebírással forgattam e lap redakciójában újságíró pennámat. Ön tudja azonban, Ön tudhatja legjobban, hogy sokszor, nagyon sokszor önmagam megtagadásával is...

Fiatal vagyok még ahhoz - ez nem érvem, csak kényszerű állapot -, hogy az élettel, embe rek kel és eseményekkel való végleges transzigálást, a megalkuvó cinizmust filozófiámmá tehes sem. Az idők olyanok. Ez a kis magyar világ itt háborog: fekete, csúnya felhők kavarodnak rája. Aki nem csupán arra termett, hogy egy számmal növelje a születési és halálstatisztikát: most nem alkudhat. Harcol, ahogy tud. Kezeli a viharágyút a butaság, sötétség ránk tornyo sodó felhői ellen.

És ezt másfél éven keresztül alig-alig tehettem. Aki jól látja s belátja ezt a mi kis magyar világunkat, tudja, hogy nálunk a politika megalkuvás mindenre. És hogy nálunk oly kevés az őszinte, igaz szó, annak először a politikai megalkuvás az oka.

Én hát meguntam másfél éves iskoláját a megalkuvásnak, bármennyire szerettem légyen is azokat, kik társaim voltak a munkában. De ugyane másfél év alatt ismertem és szerettem meg nagyon ezt a csodálatos levegőjű merész, hódító várost, melyet elhagyni még nincs erőm, hajlandóságom.

De megismertem önt, Szerkesztő úr, az ön igaz szavú lapját is.

Egy a kérésem. Jelöljön maga mellett helyet annak az újságírónak, akinek még nem csupán kenyérszerző az újságíró penna. Független, becses hatású, őszinte lapjának fogadjon katonájá vá.

Régibb vágyát tölti be evvel az ön tisztelő hívének

Ady Endrének

33 VARGA ILONÁNAK

[Nagyvárad, 1901. szept. 20.]

Édes Illi,

Mély gyűlöletéért fogadja mély hálálkodásomat. A mély gyűlölet szavai majdnem olyan jólestek, mint valamikor azok a másféle szavak. Érdemetlen voltam bár azokra és ezekre is. Nagy, önző kegyetlenséggel kívánom, hogy gyűlöljön tovább is. Még nekem is jólesik, és jó hinnem néha, hogy valaki - gyűlöl...

Csókolja kezeit

A. E.

34 VARGA ILONÁNAK

[Nagyvárad, 1902. jan. 19.]

Kedves Illi,

csupán meg akartam köszönni a maga meg nem érdemelt figyelmét

Ady E.

35 OSVÁT ERNŐNEK

[Nagyvárad, 1902. okt. 9.]

Mélyen tisztelt Uram,

Műhelyben című kis színképemet szívesen bocsátom át Önöknek közlésre. Lehetne-e egypár külön levonatot kapnom[?]

Tisztelő igaz híve

Ady Endre

36 IFJ. ERDŐS ALBERTNAK

[Nagyvárad, 1902-1903.]

Kedves Erdős Úr,

A ruha szép és jó. Az ígért pénzzel az történt, hogy én direkt benn hagytam fizetésemből Fehér Dezsőnél, ő azonban majd csak este tudja önnek kifizetni. Egyáltalán direkt e célra kiszakítva fogja megkapni a részleteket fizetésemből. Igaz híve

Ady Endre

37 ADORJÁN EMILNEK

[Nagyvárad, 1903. márc. 7.]

Kedves Emilkém,

nagy pimaszság nálad most alkalmatlankodni, de okom van reá. Az összeomlás fenyeget, s a kapott száz forintommal ma útra kelek Velence felé. Szörnyen félek, hogy e summa kevés, s ezért kérlek meg, adj kipótlásképpen kölcsön tizenöt forintot. Nagyon kérlek, édes Emil, délben utaznék. A te régi, odaadó s százszorosan lekötelezett híved marad és lesz

Ady Endre

A petíciós rovatot Pásztor fogja hazajöttömig, tíz napig vezetni majd.

38 SOMLÓ BÓDOGNAK

Nagyvárad, 1903. máj. 28.

Nagyon tisztelt Tanár Úr,

este kerestem, s nem találhattam meg. Tudatni akartam, hogy az ügyben nem lehetett késle ked ni. Valaki már írt rövid tudósítást a P[ester] Lloydnak, ugyanoda ugyancsak ez ügyről tudó sítást küldött egy nagyváradi ügyvéd is. Éppen azért, nehogy lekéssünk, hogy infor mál hassam jól és idején az ügyben szükséges és számításba jöhető lapokat, nem a szenzációkért - ez sohasem ambicionált -, csak és egyedül az ügyért magáért, a felelősség alatt, mely talán engem is terhel a lavina megindításával, és a Tanár úr iránt érzett kivételes tisztelet okából. Kérem, meggyőződni intencióim becsületességéről.

A Tanár úrnak igaz híve és tisztelője

Ady Endre

39 BRÜLL ADÉLNAK

Nagyvárad, 1903. szept. 6.

Csókolja a kezét

Ady Endre

40 BRÜLL ADÉLNAK

[Nagyvárad, 1903. szept. 10.]

Csókolom a kezét, jó estét kívánok, de éjfél már elmúlt egy negyedórával. Dolgoztam eddig, s képzelheti, micsoda kevés öntudattal. Bolond, lázas aggyal utaztam és érkeztem. Emlékezni sem igen tudtam, s még ez volt, ami vigasztalt. Kétségbe ejtett újra és újra a gondolat, vajon milyen ítéletet hagytam magánál. Egyetlen asszony, akit érzek most is, akivel... Bolond vagyok bizony isten. Pedig úgy jöttem, s íme, most is azt fogadom: olyan leszek, amilyennek Maga óhajt, édes Egyetlen. És ismét csak annyit kérek: tűrjön engem, s minden jelentkezé semben, szavamban, dolgomban azt a kivételes, minden kis beteg idegszálammal szított nagy érzést lássa meg, amely a Maga alakját most is itt tartja mellettem, bennem... Ne sajnáljon, nagyon kérem. Ne... Most beszélek inkább mulatságosabb dolgokról. Amint Maga megjó solta, igen-igen kommentálják az én kíséretemet. Tarkán, de egyformán ostobán és nagy váradian. Mondjam? - úgyse hivalkodásból mondom - egyszerű megérkezéssel már igen-igen lezártam a kedves ajkakat. Micsoda emberek ezek! Soha ilyen erősen még nem fogott el az undor. Én édes Legjobbam!... Kedves mamájához délelőtt megyek ki. Radó este kávéházban volt, de megközelíthetetlen. Imádott nejével s a Fényes párral; korrekt, szolid férji alakítással.

Én vendéget találtam. A tanáröcsémet, ki már tovább is utazott. Családi állapotokról hozott hírt, amelyek szinte varázslatos módon elősegítik az én párisi expedíciómat. És... és... Sok min dent szeretnék írni. De fognom kell a forró homlokomat, s szeretném magam igen férfiat lanul elsírni. No, nem szabad. És talán hisz is Maga nekem. Egyetlen Asszony, és megtűr, és látni fogom mihamarabb. Talán akkorra nem az elveszés vágya lesz a legerősebb bennem. Megyek haza. - Ezt a levelet kocsin küldöm ki a kolozsvári gyorsvonathoz... Hátul a kávéházban egy mulató társaságnak nagyon lágy, édeskés nótát játszik a cigány. Félek, hogy a legdiákabb módon szentimentális leszek... Küldöm hát Magához minden szomorú, reményes, lemondó, forró érzésemet s könyörgésemet újra: higgyen bennem. Édes, Egyetlen, Minden s aki várt világa egy kicsi, bús életnek.

Ady

41 BRÜLL ADÉLNAK

[Nagyvárad, 1903. szept. 11.]

Csókolom a kezét, s gondolatban végigcsókolom. Egész napomon maga kísért, s most hálásan a kínokért csak magára gondolok, s hogy mennyit és mit írjak meg azokból az érzésekből, amiket maga keltett, s a Maga alakja dirigál. Egyetlen Asszony. Pihen? A levelemet meg kapta? Ír-e egypár sort? Úgy gondol-e rám, hogy ha megérzem - mert mindent megérzek -, nem sújt-e rám, hogy megérzem - mert mindent megérzek -, nem sújt-e le a Maga gondolata? Ma újra és újra az a gondolat fogott el, hogy tudjak én a Maga életébe úgy beilleszkedni, hogy abban bántó akadály ne legyek, de megértő, megosztó és kibékítő. Valahogy úgy, hogy ma gam ra vegyek mindent, amit lehet, azokból az érzésekből, amelyek Magában a vergődés kínjait szenvedtetik el. Lehetséges lesz ez?... Ideges éjszakám volt, de erővel erősítem, trení ro zom magam. Ma már nem az elpusztulás vágya volt bennem erősebb, de élni és provokálni az életet Magáért. Édes, Szent... Reám bízta, hogy adjam vagy ne adjam át üdvözletét s üzenetét Radónak. Mert így adta fel a dilemmát - én átadtam a Maga üzenetét. Sajnálta, hogy eljött. Szombaton egyébként is utazik Budapestre, s fölkeresi Magát. És én nem tudom, mire fohászkodjam Magához. A Maga életére vagy az enyémre: ne foglaltassa le vasárnap minden idejét ővele. Én fent leszek vasárnap délután két órakor, s bocsásson meg Drága, Édes, Egyetlen, Minden - talán egy kis jogom mégiscsak van, hogy kérjek Magától a magam szá mára egy órát. Ne értsen félre s ne haragudjék. Nem is teszi. Ugye megért? Ugye tudja, hogy mi az én jogformálásom?... Írja meg, én Jóm, Egyetlenem, hogy juttat nekem vasárnap időt. Írjon. Valamiképpen a normális szívműködés, gondolkozás felé hajlítana, megnyugtatna, erőt adna Magának egy kicsiny üzenete. Így érzem, és most, hogy érzem a láz kilövellését a hom lo komon, s hogy minden újabb íráskor őrültebb és őrültebb dolgok megírására kényszerítene, nehogy megunjon, nehogy alkalmatlankodó bolondnak tartson, küldök két forró csókot a szemére.

Jó éjszakát!

Ady

42 BRÜLL ADÉLNAK

[Nagyvárad, 1903. szept. 12.]

Kezét csókolom, jó estét. Avval a keserves gyanúval üdvözlöm, hogy terhére vagyok. Unta tom. Napirendre tért fölöttem. Egy sorát látnám. Hogy nem felejtett, s hogy kérésem meg hallgatja: vasárnap nekem is szentel - legalább ezt! - valami időt. Borzasztó ez, mert ma úgy éreztem, hogy rám se gondolt. Bizonyosan napirendre tért. Jól megéreztem? Nagyon nyomo rultnak érzem magam s érdemesnek minden elbánásra. Jól van. Legalább megmosolyogtatom avval, hogy mióta visszaérkeztem, még alig aludtam. Avval a vidám bizonyossággal konfe ráltam ma orvosokkal, hogy valahogy gyorsan el fog következni az összeomlás. Nem fog. Még igen meg kell szenvedni érte, s érzem, hogy meg is fogok. Úgy szeretnék valamit tudni az óráiból, a gondolataiból. Maga úgy tartja, hogy semmi közöm hozzájuk. Igaza van. Most. De tudja, hogy mindenkorra igaza van-e? Édes, Csodálatos Asszonyom, Egyetlen, Minden, nem kívánt senki még olyan alázkodó, olyan hűséges szolgája lenni, mint én. Mindent, amit kíván. Nincs lealázás, még talán gazság sem, amit nem. Újságolom, hogy még azt sem árulom el környezetemnek, hogy gondolok Magára, s hogy ilyenformán eloszlott az érdeklődés, amit talán Maga nem sajnál. Én vasárnap utazom. Kérem mindenre: tűrjön engem. Én édes, Szépséges Romboló Sorsom. (Éjjel 1 óra) Jó éjszakát:

Ady

43 BRÜLL ADÉLNAK

[Nagyvárad, 1903. szept. 12.]

Két órakor gyorsvonattal érkezem.

44 BRÜLL ADÉLNAK

[Nagyvárad, 1903. szept. 17.]

Csókolom a kezét, s kívánom, ne érezze soha azt a megbolondító kínt, amit én most érzek. A harmadik levelet tépem szét már. Nem tudom, hogy mit írjak. Bolond vagyok, s meg fog talán bocsátani. Édes, Gyötrelmes Mindenem, vigyázzon magára önmagáért. Mondtam én Magá nak, hogy hitványnak tartom R...t. Bebizonyosodott. Valósággal publikálta, hogy ő B...t felvitte, és összehozta Magával. Az egész város beszéli az ő nyomorultsága folytán, hogy Sch... Ferenccel együtt ma Magánál lesz fent Budapesten, s pár nap múlva V... Zsigmondot viszi el. Olyan gyalázatosan szabadjára engedte ó e híreket, hogy kétségbe ejt rágondolni. Megbolondulok. Kérem, vigyázzon. Talán holnap lecsendesülök annyira, hogy bővebben írhassak. Kérem, vigyázzon, és intézze el azt az embert úgy, ahogy megérdemli. Vigyázzon! Csak önmagáért. S énrám, szegény bolondra, ne haragudjék. Hiszen a megőrülésig imádom. Holnap talán tudok írni. Most, jaj, megőrülök.

Jó éjszakát

Éjjel 2 óra.

Ady

45 BRÜLL ADÉLNAK

[Nagyvárad, 1903. szept. 17.]

Levelem megmagyarázom; addig is, kérem, higgyen; vigyázzon és gondoljon rám legalább szánalommal.

Ady

46 BRÜLL BERTÁNAK

[Nagyvárad, 1903. szept. 18.]

Csókolja a kezét, s kéri: vigyázzon beteg nénikéjére - alázatos, igaz híve,

Ady Endre

47 BRÜLL ADÉLNAK

[Nagyvárad, 1903. szept. 19.]

Csókolom a kezét, és hálát mondok a mai leveléért. Megnyugtatott, ha aggodalommal töltött is el. De az fölháborít, hogy levelem nem kapta meg. Elképzel-e eshetőséget, és éppen most, hogy én Magának, Édes Szent Gyötrelmem, ne írjak. Éjjel küldtem ki kocsin ezúttal is a vonathoz. A hitvány kocsist vallattam, s azt mondja, föladta. Egyébként pedig nem volna mód arra - amely magát az én lelkemből kiszakítsa. Maga előttem makulátlan Szent mindig s bármely esetben. Úgy volt, hogy reggel utazom fel, de evvel a szánalmas, szegény Fehérrel nagy, bajos dolog történt, valami leleplezésféle ellene, s egész éjjel most is ebben futok, mert őt összetörte. Fáj, hogy reggel nem mehetek, s egy igen nagy kéréssel terhelem. Teljesítse én, édes szent Asszonyom. Én csak a délutáni gyorssal szabadulhatok most már fel. Kérem, könyörgöm, levelem vétele után rögtön küldjön rövid táviratot (Ady szerkesztő Nagyvárad), hogy fél tízkor érkezve fogadhat-e egy rövid órára. Körülbelül hajnalban utaznom kell vissza, s borzasztó lenne - úgy érzem -, ha Magával nem beszélhetnék.

Csókolom

Éjjel ½2 óra.

Ady

48 BRÜLL ADÉLNAK

[Nagyvárad, 1903. szept. 22.]

Éjjel 1 óra.

Én Édes Szent Asszonyom,

csókolom legédesebb kezét. Oly nehéz volt eljönni mindenképpen. Még fizikailag bírtam legkönnyebben. De aludtam, mert Maga rám parancsolt. Itthon már tudták, hogy Budapesten voltam. Egyébként csönd. Halász megkérdezte, “elárultam”-e őt és az asszonyt(!), Fehér pedig kérdezősködés s apropos nélkül jelentette nekem, hogy fölmegy Budapestre, s meg keresi Magát. Nem volt rá szavam. Nagyon édes levelet kaptam a férjecskéjétől. Szeretem ezt az embert. Levelét majd felviszem. Elsikkasztott levelem sorsát még biztosan nem tudtam meg. Ezután minden levelem magam viszem ki. Radó itthon van, s egyelőre nem tudnak utazó szándékáról, ám ez nála hirtelen jön. Vigyázok, s okos leszek.

Most pedig megírom azt a bizonyos okot: fájt, hogy Maga nem kímélt meg attól a föltevéstől, hogy Radó megteheti Magával is azt, ami az ő módszere és úzusa. Érti és érzi az én disztinkciómat? Ez se nem gyanú, se nem féltékenység, s nem okvetetlenkedés. Én akarom, hogy Maga nekem az Illúzió maradjon, a legmagasabb fokú. És így lesz, mert így akarom - még maga ellenére is. Kérem, tudasson, amiről engem tudatni érdemesnek tart. Húgocskája kezeit csókolja, Magát pedig gondolatban át- és átérzi a Maga legokosabb bolondja.

49 VARGA ILONÁNAK

Nagyvárad, [1903. szept. 22.]

Édes, titokzatos Illi,

hát Maga még nem felejtett el engem? Valahányszor életjelt ad magáról, mindig megalázva érzem magam, de egyben isteni módon megközelít a hit, hogy valaki hozzám van forrva a gondolataival, valaki Velem van. Érzem tehát én is Magát, Édes Jó Illi. Érzem magam mellett, mint őrizőmet. Ady Endre a régi még. A vívódó, a befelé élő, a beteg lelkű ember, s most olyan kárhozatos módon szerelmes valakibe, hogy bele fog pusztulni. A beteg ember szerel mé vel szerelmes. Imádkozzék értem, édes Illi, s írjon magáról sokat. Imádkozzék, hogy gyógyuljak meg. Nagyváradon már nem maradok sokáig. Legfeljebb pár hétig. Nem tudom, merre megyek. Talán Párisba. Nem tudom. A könyvek holnap jelennek meg. Hogy s milyen címre küldjem?

Csókolja a kezét, édes őriző s megmaradó, ismeretlen Illim -

Nagyvárad, kedd.

Ady.

50 BRÜLL ADÉLNAK

[Nagyvárad, 1903. szept. 22.]

Kedd, este ½11 óra.

Édes Egyetlen,

csókolom a kezét, s jó estét Maguknak. E percben zártam le a válaszomat kedves férjeurának. Szemben előttem egy asztalnál (a Royalban vagyok) Radó, Radoné, Hajós Izsó, Hajósné és egy idegen úriember ülnek. Az asszony túlságosan barátságosan mustrálgat engem. Egyszóval tombol a szembenső asztalnál a családi élet. Ez a helyzet, és semmi újabb. Reám nehéz napok szakadtak. Itt protestáns napok vannak, s belőlem ez alkalomból ki kellett törnie a protes tánsnak. A lapot is teljesen rám hagyták. Ostoba teher ez egytől egyig, s most már csak avval húzom, hogy sokáig nem tart. Mindenképpen ideje, hogy kiűzzem magam Nagyváradról... De talán inkább Magáról beszélnék. Ugye nem beteg már? Nem szenved, ugye? Mit csinálnak. Be kell ám számolni - tudja! Maga beszélt volt nekem egy-két nagyon érdekes dolgot, amit szeretnék megírni (Csernovits, Ragazzi stb.) Mondja, lehet-e úgy írnom, mint a Maga élményeit, s hogy Maga beszélte el. Ha szabad, s így lehet, üzenje meg. A Bródy lapjába szántam. Ha ez a két zajos nap elmúlik, talán már szombaton fölmegyek. Kérem, Én Egyetlen Asszonyom, írjon Magáról addig valamit, akármit. Húgocskája kezét csókolom - s ha helyesnek látja, adjon át üdvözletemet szükséges helyeken. Mindenesetre pedig tudasson dolgairól. Ezernyi forró érzéssel csókolja gondolatban

Ady.

51 BRÜLL ADÉLNAK

[Nagyvárad, 1903. szept. 23.]

Éjjel ½2.

Édes, Szent, Drága Asszonyom: nyugtasson meg, két levelet kellett hogy kapjon, vagy valami szervezett banda operál itt. Én különösen vigyázok pedig. Nem értem, s nagyon izgat és háborít, ha csakugyan elsikkadt ismét egy levelem. Kegyetlenül meghajszolva ülök itt most. Borzasztó, nehéz, ostoba napom volt. Majdnem úgy történt, hogy reggelre Budapesten vagyok a képviselőház ülésén. Azonban lemondtam, mert délután már vissza kellett volna utaznom, fönt lennem addig a parlamentben, s talán még nem is láthattam volna Magát. Ez pedig meg őrjített volna. Az idegeim gyönyörűségesen viselkednek egyébként is. Nem tudok Magának újságokat írni. R...t délután itthon láttam. Gyanúm van, hogy holnap utazik. Táviratomat idejében fogja kapni. A komisz szájak új témákat kaptak. Igaz, megnyugtató örömömre, Maga, édes Egyetlen, ismét kiment egyelőre a divatból. Boldog voltam, hogy nyugodtságáról újságolt a levele. Ez talán szuggerál engem is. Akarom is. Nem fogok bolond lenni. Nem. Én az akarok lenni, aminek Maga akar engem. Várom édes, megnyugtató sorait. Holnap talán Magának - érdekesebb dolgokról írhatok. Csókolom a kezét húgocskájának. Maga pedig akarja, hogy én nyugodt legyek. Végtelen vággyal, imádással gondol magára

Ady.

52 BRÜLL ADÉLNAK

[Nagyvárad, 1903. szept. 24.]

Ez a negyedik levelem, Édes Szent Mindenem, kérem nyugtasson meg, hogy mindegyiket megkapta. Meg kellett kapnia. Reggel - úgy hiszem - kapok levelet Magától. Nagy szükségem van reá. Hiába akarok okos, nagyon okos lenni. Jaj be lehetetlen ez. Tudok hinni Magában úgy, mint hinni nem tud senki sem álomban, sem valóságban, sem rögeszmében. De arra a csodára képtelen vagyok, hogy Magát a legfájdalmasabban ne érezzem a lelkemben még akkor is, mikor vággyal, gyönyörűséggel gondolok Magára. Valahogy jobban kellene Magát ösmernem, az agyába, az idegeibe látnom, hogy nyugodtabb legyek. Így borzasztó hajsza az, ami lelkemben újra és újra megindul. Folytonos kérdés, folytonos nyugtalanító sejtés. A leggyakoribb, hogy vajon milyen helyet foglalok én el a Maga lelkében? Könnyen letaszíthat, ledobhat e helyről? Tudtam-e egy szemernyi új érzésnél is megismerhetni Magát? Ostobáknak találja ezeket a dolgokat? Bocsásson meg, ma talán nagyon is beteg vagyok. R...t ma is láttam. H. ma minden incidens nélkül azt újságolta, hogy valószínűleg már nem is keresi fel Magát többet R... Igen jámboran és kurtán azt válaszoltam, hogy tudomásom szerint R... nagyon kedvesnek találta a Maga társaságát, de úgy látszik, hogy hamar megun R... mindent. H... viszont úgy nézett rám, mintha igen együgyűnek találta volna a választ. Pedig csak azt akartam, hogy ne hozza, ne merje tovább szóba hozni a Maga nevét.

Egyébként H. nagyon élt. Bánffyval s a többi protestáns vendéggel foglalkozott. Főképpen Bánffyra volt büszke, aki pedig előttem igen sikerült kritikában szólt róla.

Én a robottól ma estére már úgy-ahogy kikerültem. Feh...éknél, úgy látom, igen közeleg a baj. Csak már két hétig késnék. Az asszony ideges, beteg, kellemetlen, megint D...-periódusa van az emlékeinek.

Maga, Drága Jó Egyetlenem, nyugodt, jól van-e? Hogy van a kúrával? Írt-e rólam valamit a férjeura. Úgy hiszem, ezúttal meg fogom lepni. Ámbár nem merek értesítés nélkül fölmenni. Hátha valami programja van, amit zavarnék, vizit vagy mi más. Úgy szeretném látni. Soha jobban nem szenvedtem még meg, mióta Magát ösmerem, a Maga látásáért. Húgocskája ott van még? Már holnap okvetlenül meglátogatom a mamát. Ez a borzasztó robot volt a hanyag ságom oka. Pedig vágyok már elmenni. Maga nem találkozott ismerőssel, senkivel azóta? Várom, Édes Szent Gyötrelmem, Egyetlenem a sorait.

Vágyódva, szenvedve csókolja magát most gondolatban

Csütörtök este 10 óra.

Ady

53 BRÜLL ADÉLNAK

[Nagyvárad, 1903. szép t. 25.]

Péntek este 10 óra.

Csókolom a kezét, Édes Jó Mindenem, hát hogy mulatott a magyar parlamentben? Nem érezte magát egy kissé Bulgáriában? Lóránt Dezső iránt nagy hálát érzek. Elsősorban, ha csakugyan szolgálatukra állott Maguknak, s megszerezte a kért jegyeket. Csak másodsorban azért, hogy baráti színezéssel festett le Maga előtt. Hogy én mi s milyen vagyok? Szinte magam sem tudom. Egy kissé túlteng bennem az értelem, no meg a fantázia is. De most mindkettőt Maga dirigálja, s érzem, hogy egész sorsomat is. Hogy mi s milyen leszek? Aminek s amilyennek Maga akar. Mikor megyek föl - engedelmével -, megtáviratozom. Most, éppen most be se tudnám jelenteni. Erről talán még írni is lehet módom. Holnap, szombaton egy példány már kész a kötetemből, a magáé. Dodója, édes férjeura, nagyon sürgeti már a hazatérést. Istenem. Nem is merek most erre gondolni... Az R... féle dologban még mindig semmi. Este itt volt R... a kávéházban. A viszontlátásig, melyre úgy vágyom, imádva csókolja gondolatban, Magában s Maga által él - híve

Ady

Adja át - kérem - kézcsókom húgocskájának. Ady

54 BRÜLL ADÉLNAK

[Nagyvárad, 1903. szept. 27.]

Este hétkor érkezem.

55 BRÜLL ADÉLNAK

[Nagyvárad, 1903. szept. 28.]

Csókolom a kezét, jó estét. Lehet, hogy ma még ilyenkor fönn van, s nem álmos. De nem tudom megérezni, hogy mire gondol, akárhogy akarom és akármint is látom most a szemeit. Bizonyosan alszik. Ugye? Pletykálni fogok most Magának. Éjjel egy óráig a New Yorkban voltam, találkoztam derék tanár öcsémmel. Fent járt a jámbor nálam, de visszament. Így ma gya rázta.

- A portás azt mondta, hogy te a 78-ban vagy, s haragudni fogsz, ha kihívatlak. A derék tanár jelöltet szinte leszamaraztam persze. Aztán egypár igazán kedves ismerőssel is találkoztam ugyanott. Hanem fölkelni nehéz volt. Lázas voltam, s így éppen a felkelés előtt aludtam egy kurta órát. Kérem, bejelentem, hogy mivel némi gyanúm volt a szobapincér irányában, a vasárnap esti vacsorám elintézését felfüggesztettem. A histórikum kedvéért jelentem, íme, ezt be, mert nem akarnám, hogy ők majd újra számoljanak be Maguknak valamit, és Magukkal pedig reggel hét órakor ugye egy vacsoraszámla-kérdésnél valamivel fontosabb ügyben is bajos volna beszélni? Érezték Pesten, hogy valóságos sirocco volt? Szörnyű volt az út. De félig főve is azonnal édes mamájukhoz hajtattam. Tízperces beszámolót mondtam. Édes mamájuk felfedte előttem a cselédkérdés-mizériát s az okot, mely miatt bútorokkal volt meg rakva a gang. Egyébként nagyon édes volt, s azt hiszem, ma délután részletes beszámolóra megyek. (Ezt a pletykatónust a Maga kedvéért csinálom. Nem nagyon banális?) Itthon néma ság s két érdekes hír(?). Egyik, hogy maga Bognárral lumpolt. A másik, hogy én vasárnap éjjel Bognárnéval lumpoltam Ősbudában. (Bizony isten komolyan beszélik.) Elkeserítem magát azonban egy harmadik hírrel. Képzelje, ugyancsak vasárnap este Magát énvelem látták a New York kávéházban. Hát nem érdekes? Fehér és Fehérné azonban némák. Nem kérdez nek, s nem beszélnek. Valaki azt újságolja, hogy Fehérné igen sirat engem. Látja, ő mondta valakinek, hogy Ady bele fog pusztulni egy bolondságba. (Istenem, én néha ezt komolyan és kínosan sejtem. De ezek után el kellett zavarnom ezt a sejtést.) A nagy ügyben aligha történt valami. Halász gyűlöletét érzem ugyan, de ez természetes és régi is már. Azonban semmi drámai nem történhetett. R... hallgat valószínűleg. Még a telefonhistória sem szabadult el. És ezek után bevégzem a pletykázást. Mutatni akartam Magának, hogy milyen okos, vidám és közönséges tudok lenni. (Vagy nem így óhajtotta?) Mindenesetre elmondtam egyet és mást. Ha ugyan nem untatták. Emellett sikerült egy kis erőpróba. Sose éreztem tudniillik olyan nagyon szerencsétlennek magam, mint most. És látja: diskurálgattam... S emellett cinikusan beszélgetek önmagammal:

Miért hiszed, hogy minden szenvedésednek ő az oka? Talán a kedves idegeidnek is van bennük része.

És mindennek a vége, hogy fölszakadni készül a szívem tájékáról valami keserű, súlyos teher, s én védekezem, mert jeles, fiatal orvosom szerint a sírógörcs sem utolsó szimptóma. (De csúnya és férfiatlan.) Mondja, kapott-e levelet R...től? Tudatni fog - ha másként nem - táv iratilag, vasárnap ott lesz-e, s meglátogatja-e magát? Szombat estig tudniillik. Ígérem, nem fogok megbolondulni, s ígérem, bízom abban, hogy maga eltávolít lábam elől egy rettenetes örvényes mélységet, egy borzasztó álmot... Tudja... Én csodálatos Gyötrelmem, Gyönyö rűségem, Egyetlen, Minden, akiről nem fogom megtudni soha, hogy kicsoda, s miért nem boldog, s miért fogom én érezni s szenvedni százszorosan Magának még a képzelt fájdalmát is... Megint ostoba vagyok, ugye? Imádkozva végigcsókolom gondolatban, s gondoljon reám. Húgocskája kezeit csókolom. Adjon, kérem, illő helyeken (ha másnak nem, Lilikének) egy-egy üdvözletet. S érezzen valamit erősen rólam, hogy én itt megérezzem.

Én Édes Gyötrelmem! Jó éjszakát

Éjjel 12½ óra.

Ady

56 BRÜLL ADÉLNAK

[Nagyvárad, 1903. szept. 29.]

Édes, Jó Egyetlen Asszony,

csókolom a Maga legédesebb kezeit. Hogy Maga beteg, ez egyszerre kiűzött a lelkemből mindent, s most csak nagy aggodalom lakozik benne, és két szörnyű nap után azt a nagy reakciót érzem, amelyet az őrületesen megkínzott idegek szoktak emlékül hagyni. Maga szenved. S ilyenkor zavartam én rajongásom, féltésem őrüléseivel. Valahogy mintha az agyamat átszúrta volna valami, mikor olvastam édes és szomorú önvigasztalását, hogy két hét múlva. - Hogy megy... Bizonyosan un már mindent. Jaj, piszok is ez, unni és utálni való: minden itt körülöttünk. Összeborzongva állapítottam ma meg, hogy egész környezetemben nincs talán egyetlen kicsit-nobilis, kicsit-intelligens s kicsit-becsületes lélek. Úgy bepiszkítják az emberek lelkét. Az ügyről most már, Én Beteg Szent Asszonyom, nem írok Magának. Föl megyek, s elbeszélek mindent. Csak annyit, hogy ma itthon láttam R...-t, s igen-igen bir kóztam, hogy ne ragadjam torkon. (Pedig - még ha Maga nem is hinné, nem sokkal hitványabb ő, mint a felesége - mint H...) Hitványak mind s ezeknek még gondolatban sem volna szabad Magához érniök. Nem poétázás ez. Így van. Ezek olyan nyomorultan, piszkosan kicsinyek és kicsinyesen gonoszak...

Édes Mindenem, úgy fáj, hogy Maga beteg, talán nagyon beteg. Valósággal elkábítom magam, s ezt tettem egész nap, hogy a Magáért való aggodalmam össze ne roppantson.

Úgy fohászkodom, hogy mire a levelem odaér, már egészséges és vidámabb legyen. Holnap meglátogatom k[edves] mamáját. Aranyos, okos húgocskája fent lesz még bizonyára. Csókolom a kezeit, Lilike hogy van? Kezd felderíteni a visszaemlékezés. Csak látnám már Magát, s nézhetnék a Maga csodálatos szemeibe, én Gyötrelmes, Szomorú, Édes Sorsom! Jó éjszakát.

Éjjel 12½ óra.

Ady

57 BRÜLL ADÉLNAK

[Nagyvárad, 1903. szept. 29.]

Éjjel 1½.

Én Édes Nagyasszonyom, nagyon szenvedve írok most Magának, de ígérem, hogy ezúttal utoljára írok ezen a hangon. De most kell, most nem tudok még Maga iránt való kíméletből is más, nyugodtabb tónust affektálni. Nagyon szenvedek, mert eljöttem Magától egy raj el nyomott érzéssel, elhallgatott mondanivalóval. Már nem is félszegnek, a meggyötört idegek bénájának tetszem magam előtt, de egészen elveszettnek, kicseréltnek, egy zavaros új ember nek. Néha a maga közelléte nem is diabolikusan, de végzetesen hat reám. Én igazán hittel s valami abnormális, fanatikus erővel igyekszem alkalmazkodni Magának minden szavához. Másképpen talán nem tudnám elviselni azt az emléket, amit Maga nem akar feledtetni velem. De Maga azt mondta, hogy triviálisan gondolkodni erről nem illik hozzánk. Nem illik: igaz. S én igazán hittel s a magába olvadás gondolatának kínos gyönyörűségével nem is beszélek róla. De egyébként is jaj de hidegnek éreztem. Már mintha nem tudná elhinni rólam, hogy nem lehet Magának olyan érzése, bizonyos vagy bizonytalan, nem lehet olyan váratlan vagy bármilyen emóciója, amit ne tudnék, vagy ne akarnék megérteni vagy megérezni. És én már nem is analizálom magát. Akármilyen s bármely percben lehet újra más, én olyanként imádom, mindig új és új kapcsokkal húzva, amilyen s amikor milyen. De érzem, ha hideg, s összeroskadok a gondolatra, hogy felesleges vagy teher vagyok Magának. Mondja, mit tegyek? Akarja, hogy tegyek, hogy bizonyítsak. Szörnyű kétségek közt értem haza. Ma me gint nem fogok aludni. Bocsásson meg, ha felzavarom e szánalmas írással. Ezt se teszem, ha nem akarja. Édes csodálatos Asszony.

Csókolja, s nagyon szenved

Adyja

58 BRÜLL ADÉLNAK

[Nagyvárad, 1903. szept. 30.]

Édes Egyetlen,

megbocsátja ugye a tegnapi levelet? Nagyon beteg voltam, s az vagyok ma is, de evvel nem zavarom Magát. Írok inkább újságokat. Ödönnel utaztam és az öreg Zettellel. (A fiával itt Váradon találkoztam ma.) Stern Marcit nem láttam. Ma úgy volt, hogy megválok még ma a Naplótól, de Fehér estére érzékeny jelenetet csinált, s nem is szeretnék a maga elutazásáig. Úgy látom, hogy valamit maga jobban látott, mint én. Erről csak - emlékeztessen - szóval számolok be. Ödönt mára Váradra várom. Radót, ma uzsonnázni láttam a Royalban. Nem is tudok több újságot írni. Talán mondani (úgy hiszem, pénteken) többet fogok, vagy írni jobban tudok holnap. Most igen-igen ideges, beteg vagyok. Vágyódva és reménnyel gondolok azonban Magára.

Én édes, Szent Nagyasszonyom, végtelenül imádom Magát.

Éjjel 1 óra.

A.

59 BRÜLL ADÉLNAK

[Nagyvárad, 1903. szept. 30.]

Édes, Szent Asszonyom,

az bánt most nagyon, hogy miért nem írtam egy órával előbb. Akkor elevenebben, biztosab ban élt bennem mindaz, amit Magával közölni akarok. Most nagy fáradtságot érzek. A hosszú nap nekem, mint a redakció egyetlen “gój”-ának a nyakába sózott mindent, s egyébként is igen kikészített idegekkel mentem neki a napnak. Sikerült ilyenformán agyondolgoznom, agyonhajszolnom s a legutolsó órában agyonkocsiznom magamat, s most fáradt vagyok, igen-igen fáradt. Sok minden történt. Alig várom, hogy elbeszéljem. Úgy fogok már Magával leg kö zelebb találkozni, mint aki végre kiszabadította magát ebből az ocsmány, gyilkos piszok ból. Valóságos fuldoklást érzek már, s imádattal gondolok magára: a Maga szent lénye siettette bennem a tiszta levegőre vágyakozást. No, nem bírom tovább. Áldassék Maga, édes Gyötrelmem és üdvösségem, érte. Táviratát megkaptam, s egypár percig rettenetesen meg zavart. Úgy áll a dolog, s erről ma akartam írni: a dolgok megérlelődése folytán én szombaton utazom fel, s fent maradok mindaddig, míg Maga fent lesz. Budapestről csak egy vagy két napra jövök ide, s megyek haza, mint ezt már édesanyámnak megírtam. Addig itt “végintéz ke dések”-et teszek. Hiszen úgy szeretnék már fent lenni s mondani sokat-sokat Magának. Talán több hálálkodó s bizakodó dolgot, mint nyugtalanítót, kellemetlent. Kérem, Minden ségem, nyugtasson egy gyors levéllel, hogy ezt a tervem tudomásul veszi. Nem akarok papírra vetni semmit. Élőszóval mindent.

Édes Egyetlen, várom írását. Megkínzottan is vágyódva és hálás imádással gondol Magára, s kíván jó éjszakát mindkettőjüknek

Éjjel l½ óra.

Ady

60 BRÜLL ADÉLNAK

[Nagyvárad, 1903. okt. 1.]

Én Édes Szentem, Egyetlen Asszony,

imádva csókolom a kezét. Nyugtalan vagyok, kapok-e reggel Magától levelet? Egyébként pedig még elég tűrhető napom volt. Igen-igen józan filozófiával táplálgattam magam, s este vagy másfél órára be tudtam illeszkedni egy vidám pezsgőző társaságba is, ha fölöttébb is józan maradtam. Tudja, olyan, mint amilyen józanságról maga beszélt. Egyedül józan egy nagy társaságban. Egy nagy megnyugtató esemény hatása alatt vagyok. A fonalak el vannak vágva. Minden helyen tudott és elhatározott, hogy távozom innen, e jaj be undok helyről. Meg fogom újra találni magam. Egyébként pedig, mivel mindenről személyesen akarok számolni majd, most csak egy dologról újságolok, amivel elmaradtam volt. F...né, mikor hazaérkeztem, s közöltem szárazon, hogy az ura magánál vizitelt, megsemmisült. Szinte megháborodott. Ez az egyik. A másik, hogy (lássa, Magánál és Magának lehetetlen többet nem adni, mint ígér egy ember), hogy F...né beszélt R...val. Majd elbeszélem, miket. Érkezésemről táviratilag tudatom. Húgocskája kezét csókolja, magát egész lelkével mindenével fogja át gondolatban

Éjjel 1 óra.

Ady

61 BRÜLL ADÉLNAK

[Nagyvárad, 1903. okt. 2.]

E percben kaptam nyugtalanul várt levelét. Nem voltam tudniillik dél óta a lakásomon, s a levél az asztalomon feküdt. Harmincnégy óra óta nem aludtam (úgy tetszik: egészen leszokom az alvásról, ha csak a morfium álomhozó világával nem ismerkedem meg), de mesésen nyugodt vagyok azért. Most legalább az vagyok, s édes levele csak mintha megrögzítené e nyugalmat, holott esetleg máskor nagyon szenvednék ilyen sorok miatt. De most úgy veszem e sorokat, mint a megnyugtató szándék üzenetét, melyekben egy kis melegség is lappang. Igen? És csak most fogok: válaszolni. Maga, Édes Szent Asszonyom nagyon is egy passzus köré csoportosította az én levelemnek, ideges, szamár, de érthető (ugye, érthető?) hangulatban írott levelemnek minden részét. Maga sem hiszi el rólam, hogy “másokhoz” hasonlóvá tudjak válni, s ha brutális volt egy kicsit is a hangom: mentsen Maga előtt az, hogy még a legsze ren csétlenebb módon kifinomodott idegzet is hatása, feltétlen hatása alatt van az ősösztönöknek. De maga több brutalitást olvasott ki az én levelemből - így sejtem -, mint amennyit én izgatottan is akartam. Az én levelem nem csupán azt panaszolta. Maga csinált volt valami disztinkciót arról, ahogyan én a maga lelkében állok. Ezt a disztinkciót láttam én legutolsó találkozásunkkor olyan értelműnek, mely reám sújt, s mely (ugye, megérti?) nem lehet rám - szelíden szólván - megnyugtató. Többet nem is szólok erről írásban. Majd szóval. Újságot csak egyet írok: kedves mamájuk s a família ma színházban volt. Egyik proszcéniumban láttam őket a fél perc alatt, amit én a színház első estéjén töltöttem. Hogy mikor érkezem, most még nem tudom. Engedelmükkel meg fogom majd táviratozni. Azt az erős vágyat még nem éreztem magát látni, mint most. Most már érzem, igazán csak magában élek.

A mai napomnak minden esete egy pillanat alatt kiesett az érdeklődésemből, pedig valamikor ezek események lettek volna. Elmondtam Somló Bódognak ma, mit mondtak rólam valaki nek, akinek a rólam való ítéletére legtöbbet adok az ő afférjával kapcsolatban. Méltatlanko dott nagyon kedvesen helyettem. Egyébként két nap óta a verseimet szavalja a kis Somló, aki - a megérlelő okokat nem sejtve persze - teljes lelkéből küld Párisba vagy külföldre egy általán. Egy csomó levelet is kaptam ma. Nagyon kedveset és hízelgőt Vészi Józseftől, aztán egy különös ismeretlentől, ki hat év óta küldözgeti nekem a leveleit, de akinek kilétét nem is sejtem stb. Aztán Fehérrel volt ma nagy jelenetem, és konstatáltam ugyancsak ma, hogy F...né úgy gyűlöl, hogy ez már majdnem gyönyörűség... De látja, én egy magát érdeklő újság fejében egy tucat érdektelent írok. Már írni se tudok idestova Magának. Ugye, unalmassá kezdek válni? Nem? Mondja: nem, én Édes, Gyötrelmes Boldogságom, kit vágyódva, imádva csókol végig gondolatban

Ady

Bertuka kezeit csókolom. Ugye, nekem van igazam? Adjon most maga nekem igazat válasz képpen, mert a Hungáriában én - nem magának adtam. Még egypár kézcsók.

Péntek este 10 óra.

62 BRÓDY SÁNDORNAK

[Nagyvárad, 1903. okt.]

Édes Jó Sándor bá’,

hirtelen csaptam össze ezt a kis írást. Az érdekességéért elsősorban. “Megírni” nem is akartam voltaképpen. Valami jelet tessék aláírni. Itt lesz Nagyváradon ez a kongresszus. A forrást tartsa titokban, édes Sándor bá. Pár napig maradok csak Nagyváradon. Addig küldök esetleg még érdekesebb dolgot. Meleg szeretettel üdvözli legtisztelőbb híve

Ady Endre

63 BRÜLL ADÉLNAK

[Nagyvárad, 1903. okt. 7.]

Mindig Magára gondolunk. Kérem: egy pillanatra se feledje el, hogy ott vagyunk a lelkeink kel - Bertuska meg én - Maga mellett. Én ott vagyok most is, a szemeit nézem, s úgy könyör göm, hogy érezzen Maga is engem, ne gyötörje magát, várjon, bizakodjék, és legyen büsz kébb, mint valaha. Én ma búcsúzom Nagyváradtól. Ha hazaérek, hosszú levelet írok édes férjeurának s magának. Most csak szörnyű kínos napok egy kis feljajdulását kellett magához juttatnom. Ott vagyunk, őrködünk magára.

Szerda de. 12 óra.

A.

64 DIÓSI ÖDÖNÉKNEK

Érmindszent, [1903. okt. 9.]

Nagyságos Asszonyom és Uram,

hálásan mondok mindenekelőtt köszönetet a Szajna-parti képes kártyáért, melyet e pillanatban kaptam, s mely engem, a 26 óra óta falusi embert, egy percre innen kiragadott. Olyan nagyon bús október van itt, amilyen úgy néha csak Magyarországon szokott lenni s ilyen rejtett, csendes falucskában, mint Érmindszent. Ez az ólmos szürkeség, csend, elhagyatottság ment se nek ki, ha nagyon bőbeszédű leszek. Ez a levél nem követel okvetlen elolvasást, s nekem egy kis megváltás, ha e csendes, szomorú helyről olyan kedves emberpárnak írhatok, még el nem olvasott sorokat is, mint Nagyságos Asszonyom és Uram. Nagy örömmel vettem hírt a legjobb “rossz asszony” szerencsés hazaérkezéséről. Nagyváradon kaptak-e már levelet? Míg én eljöttem, nem. Újságolták, hogy Münchenből érkezett volt levél, de Párisból még nem. Várják. Én végtelen hálával gondolok az én utolsó nagyváradi napjaim nemtőire, Bertuskára s az egész famíliára. Nagyságos Asszonyom esetleg emlékezni fog, hogy milyen elvekről és módusokról beszéltem. Ez elvek és módok szerint búcsúztam Nagyváradtól. Hidegen, nyugodtan és megközelíthetetlenül. Intimusabban egy-két jó emberemmel, Várady Zsigával, Désivel, Somlóval, Sipos Orbánnal, Biróval stb. álltam szóba, leintettem búcsúbankettet, mindent. Hétfőn látogatást tettem Bertuskánál (őnála ti. elsősorban). Nagyon kedvesek voltak mind, még Stern Marciné is. Kedden ott vacsoráztam. Fényes Manó, a felesége s Patzauer voltak még vendégek. Szerdán délelőtt a korzón találkoztam Bertuskával, később Sternékkel, együtt voltunk a Bazárban, este ők színházban voltak, s egypár percre a páholyukban voltam, itt búcsúztam, mert éjszaka utaztam.

Nagyságos Asszonyom, kedves mamája megengedte, sőt megkért, hogy ha majd nyolc-tíz nap múlva két napra, végleges elköltözésre visszatérek Nagyváradra, felkeressem őket. És ha már ennyi mindent írok magamról, most már megátalkodottan folytatom. Tegnap délelőtt óta érmindszenti lakos vagyok. Majdnem úgy volt, hogy Bánom-pusztára megyek ki, hova Hajós Izsó invitált meg szinte megdöbbentő melegségű, baráti levélben, de végre is az édesanyám hoz jöttem, s ebben a csöndes, kis sáros faluban akarok élni és dolgozni néhány hétig. Nagy váradról jó volt sietnem. Megválásom a “Nagyváradi Napló”-tól nagyobb szenzációt csinál, mint megérdemelte, s valóságos Ady-legendakör indult meg ottlétemben. Jöttem, jöhettem, mert könnyebb szívvel még senki sem szakította el valahonnan magát, mint én. Életem, itt, procul negotiis merő higiénika, de emellett sok munka és olvasás is. Francia könyveim ma érkeztek meg, pár hét múlva valósággal argot-ban írott francia levéllel fogom untatni vagy mulattatni Nagyságos Asszonyomat és Uramat. De talán elég volt magamról. Hátha csakugyan elolvassák végig ezt a levelet! Szeretnék érdekes, mulatságos dolgokat írni. De olyan kevés érdekes van itt. A politikát kezdi már unni mindenki. Miniszterelnök még mindig nincs, nem akad. Derék honfitársaimat szépen-szépen, csendesen hozzászoktatják az abszolu tizmushoz. Egyébként nem sok zaj van most az országban. Nagyváradról direkt nem akarok írni. Talán Bertuska fog írni egyet-mást. Ez a