Table of Contents

Title Page

© Digi-Book Magyarország Kiadó, 2022

Méltóságos Dr. Farkas Lajos úrnak, az Erdélyi Múzeum-Egyesület jog- és társadalomtudományi szakosztálya elnökének ajánlja a Szerző

BEVEZETŐ

Irodalom

Mellékletek

Bevezetés

I. Perrendtartás 1-5.§§.

II. Szentségtörő és felségsértő lopás 6-8. §§.

III. Közönséges lopás 9-13. §§.

IV. Szabadok és rabszolgák ellopása 14-20. §§.

V. Betörés és rablás 21-25. §§.

VI. Hűbér birtok; hűbéresek jogai és kötelességei 26-41. §§.

VII. Földek haszonbérlete 42-47. §§.

VIII. Zálogba adott földek 48-52. §§.

IX. Felelősség víz okozta károkért 53-56. §§.

X. Legeltetéssel okozott kár 57-58. §§.

XI. Kertek megmívelése 59-65. §§.

XII. Lakóházak 67-? §.

XIII. Közvetítők és ügynökök 100-107. §§.

XIV. Korcsmárosnők 108-111. §§.

XV. Szállítók 112. §.

XVI. Adósjog 113-119. §§.

XVII. Letétek 120-126. §§.

Házasságjog

Örökösödési jog

XXXVIII. Lex talionis. Szemet szemért… 194-214. §§.

XXXIX. Orvosi műtétek 215-225. §§.

XLI. Az építőmester díjazása és felelőssége 228-233. §§.

XLII. A hajóépítő s a hajós 234-240. §§.

XLII. Munkára kiadott szarvasmarha 241-249. §§.

XLV. Csőszök, mezei munkások, ökörhajcsárok; öntözőgépek eltulajdonítása 253-260. §§.

XLVIII. Rabszolgák eladása 278-282-. §§

Zárszó

Függelék

Jegyzetek a törvények fordításához

A BORÍTÓT A DIGI-BOOK KIADÓ TERVEZTE

HAMMURABI TÖRVÉNYEI

fordította
Dr. Kmoskó Mihály

BUDAÖRS, 2022

DIGI-BOOK MAGYARORSZÁG KIADÓ

www.digi-book.hu

ISBN 978-963-398-789-6 EPUB
ISBN 978-963-398-790-2 MOBI

© Digi-Book Magyarország Kiadó, 2022

A mű eredeti címe:
Hammurabi törvényei

első magyar kiadás: 1911

a borító Hammurábi királyt ábrázoló dombormű
részletének felhasználásával készült

Az e-kiadás szerzői jogi megjegyzései

Ennek az e-könyvnek a felhasználási joga kizárólag az Ön személyes használatára terjed ki. Ezt az e-könyvet nem lehet ismételt értékesítésre továbbadni, sem továbbértékesíteni; nem lehet többszörözni és tilos más személynek továbbadni! Ha szeretné ezt az e-könyvet más személyekkel is megosztani, kérjük, hogy minden további személy számára vásároljon újabb példányokat. Ha Ön úgy olvassa ezt az e-könyvet, hogy azt nem vásárolta meg, vagy nem az Ön személyes használatára lett megvásárolva, úgy kérjük, hogy küldje azt vissza a http://www.digi-book.hu címre és vásárolja meg ott saját példányát. Köszönjük, hogy tiszteletben tartja ennek a szerzőnek és kiadónak a fáradságos munkáját.

Méltóságos Dr. Farkas Lajos úrnak,
az Erdélyi Múzeum-Egyesület
jog- és társadalomtudományi
szakosztálya elnökének ajánlja
a Szerző

Hammurabi törvényeinek jelen magyar fordítása Farkas Lajos dr. úr, kolozsvári egyetemi tanárnak s az Erdélyi Múzeum-Egyesület jog- és társadalomtudományi szakosztálya elnökének köszöni létét. Ő volt az, aki a híres Hammurabi-kódex jelen fordításának tervét felvetette és e terv végrehajtásához erkölcsi támogatásával lényegesen hozzájárult.

Az itt közrebocsátott fordítás első sorban az Ungnad által kiadott autographált szövegre és annak ugyancsak Ungnad által publikált átírására támaszkodik. A fordítás eltérései a szöveg alatt vannak jelezve és röviden indokolva. Maga a fordítás nem szabad, nem műfordítás igényeivel lép fel, hanem az eredeti lehetőleg szószerinti, hű visszaadásra törekszik. A fordító előtt a „Vorderasiatische Bibliothek” eddig megjelent füzetei lebegtek munkájának mintája gyanánt. Hűség és szabatosság után törekedve fel kellett áldoznia a fordítás stiláris oldalát, mely e tekintetben az eredeti darabos és döcögős nyelvét utánozza.

A fordításban kurzív írással nyomtatott szavak az eredetiben hiányzó, de vagy annak értelmét magyarázó, vagy a túlontúl lapidáris stílusát némileg élénkítő betoldások. Ide tartoznak: hanem, pedig, mely, való és egyéb ilynemű kötőszók stb. Az eredetiben a particula relativa ša igen sok esetben kimarad, mint az arabban; ilyenkor a fordításban a „mely” szó kihagyását kurzív betűk jelzik. […] között levő szavak, kifejezések az eredetiben olvashatatlan, avagy megsérült, de az összefüggés alapján helyreállítható szövegrészek.

Az enklitikus -ma particula igazi jelentését illetőleg a nyelvészek véleményei mai nap is megoszlanak. A fordítónak szerény nézete az, hogy e kötőszó a legtöbb esetben sem nem tisztán parataktikus, sem nem syntaktikus természetű, hanem a héber waw consecutivum mintájára mindkét jelentés-árnyalatot egyesíti magában. Ez okból a fordításban s, és, úgyhogy, mire kötőszókkal jut kifejezésre.

A fordításban bent maradt babylonismusokat bocsássa meg a türelmes olvasó. Ilyenek pl.: „végzetét követi” = ana šimtišu ittalak abban a jelentésben: „meghal”; „növendék” = tarbîtum „nevelt gyermek” helyett stb., melyek értelme részben magából az összefüggésből világos, részben pedig a szöveget kísérő jegyzetekből tudható meg.

A fordításhoz mellékelt jegyzetek nagy része a laikus olvasókat talán nem fogja érdekelni, mert a legtöbb esetben a törvénykönyv vitás helyeinek nyelvészeti és palaeográfiai megbeszélésére vonatkoznak. A fordító azonban kötelességének tartotta a vita tárgyát képező helyek eltérő értelmezéseivel szemben állást foglalni és állásfoglalását röviden indokolni. A jegyzetek nagy része különben a szöveghez vallástörténeti, földrajzi és egyéb tárgyi magyarázatokat sző és főképpen azokra van tekintettel, akik a régi kelet történetével behatóan nem foglalkozhattak. E jegyzetekben igen gyakran vannak idézve a következő művek:

Br. = A classified List of All Simple and Compound Ideographs… compiled by R. E. Brünnow, Leyden 1889.

M. = Seltene assyrische Ideogramme, gesammelt von Bruno Meissner, Leipzig 1906-09. (Assyriologische Bibliothek, XX.)

Delitzsch, Assyrisches Handwörterbuch, Leipzig, 1896.

Assyrische Grammatik, II. k. Berlin, 1906.

Meissner, Supplement zu den assyrischen Wörterbüchern, Leiden, 1898.

Jastrow, The Religion of Babylonia and Assyria, Boston, 1898.

Die Religion Babyloniens und Assyriens, I. Giessen, 1905.

A törvénykönyv szövegében előforduló tulajdonnevek átírásában a nemzetközileg elfogadott helyesírást követtük. E szerin:

’ = a héber א (spiritus lenis, gyenge hehezet),

w = a héber ו, az angol w,

h = az arab خ, a héber ח, a svájci ch,

τ = a héber ט, a Dunántúl némely helyein hallható tompa t,

s = a héber מ, magyar sz,

š = a héber ש, a magyar s,

ç = a héber צ, (a magyarban hiányzik),

z = a héber ן, a magyar z,

k = a héber ד, a magyar k,

q = a héber ק, (a magyarban hiányzik).

A jegyzetekben, ahol itt-ott a tövek pontos megállapításáról volt szó, előfordulnak a következő jelzések:

א^1 = א a héberben,

א^2 = ח a héberben, ه az arabban (a magyar h),

א^3 = ח a héberben, ح az arabban (a magyarban hiányzó torokhang),

א^4 = ע a héberben, ع az arabban (a magyarban hiányzó torokhang),

א^5 = ע héberben, غ az arabban (a magyarban hiányzó torokhang).

Budapest, 1910. február 26-án

A Fordító

BEVEZETŐ

Hammurabinak, a híres bábeli királynak újabb időben oly nevezetessé vált törvénykönyvét Susa romjai alól ásták ki. A felfedezés 1901-2. telén történt és a de Morgan és P. Scheil vezetése alatt működő francia tudományos expedíció érdeme.

A törvénykönyv szövege egy phallus formára faragott 2,25 m magas, fönt 1,65, lent 1,90 m. kerületű, diorit kőre van vésve. A kő felső, tompa csúcsban végződő része dombor reliefet tartalmaz, mely Hammurabit ábrázolja, amint a Napisten (Šamaš) előtt állva imádkozik. A dombormű magassága 0,65 m.

Az oszlopot véges-végig a törvénykönyvnek párhuzamos félköröket képező, övekre beosztott szövege borítja. Az egyes övék, illetve oszlopok függőleges vonalakkal sorokra vannak osztva, melyek kínai módra, felülről lefelé haladó írásjelekkel teleírva a törvénykönyv szövegét tartalmazzák. A szobor előrésze, mely a dombormű alá esik, eredetileg 23 ilyen félkört alkotó övet, illetve oszlopot tartalmazott, ezekből az alsó hetet az az elamita hódító, ki a szobrot Babyloniából elhurcoltatta, kivakartatta, úgyhogy a törvénykönyv összefüggő szövege a homlokzaton levő felírat XVI. oszlopával ér véget. A törvénykönyv szövegének folytatása az oszlop hátulján kezdődik és 28, átlag jó karban megmaradt oszlopból áll. A mondottak illusztrálására szolgáljon a következő vázlatos rajz:

Az oszlop maga, a felírat végszavának tanúsága szerint[1], eredetileg a Napisten (Šamaš) sippari Ȇ-barra nevű templomában volt felállítva. Innen hurcolta el valami elamita uralkodó Susa városába s ott az előrész szövegéből 7 oszlopot levakartatott, nyilván abból a célból, hogy a simává tett felületen saját nevét örökítse meg. Hogy hogy nem, a hódító nem valósította meg eredeti szándékát s a kivakart hét oszlop üresen maradt. Lehet, hogy megijedt Hammurabi szörnyű átkaitól, melyeket felirata végszavában oszlopának megrongálóira mondott; lehet az is, hogy mielőtt a simává tett felület teleírására került volna a sor, a hódító meghalt, akár természetes, akár erőszakos halállal, és utódját az egész oszlop többé nem érdekelte. Akárhogy történt a dolog, örök kár, hogy a törvénykönyv eredetijének teljes szövege elveszett; mert noha a törvénykönyv maga fontosságánál fogva nem is tartozott a legritkább szövegek közé, amint azt a már eddig is napfényre került másolatainak töredékei tanúsítják, e másolatok, sajna, az elamita hódító barbársága által okozott hézagot csak igen kis részben pótolják.

Ami már most a törvénykönyv imént említett másolatait illeti, legrégibbek a Busában talált ó-babiloni töredékek, melyek felfedezése szintén de Morgan és P. Scheil expedíciójának érdeme. Három ilyen régi töredék került napfényre; legfontosabb az első kettő, mert részben a törvénykönyv hézagját tölti ki. Tartalmuk különben a törvénykönyv következő részeinek felel meg:

A törvénykönyvet tartalmazó oszlop és a susai töredékek a párizsi Louvre birtokában vannak.

A British Museum gyűjteményében, melynek javarészét tudvalevőleg annak a nagy könyvtárnak maradványai képezik, melyet Aššûrbanipal Assyria tudománykedvelő uralkodója (668-624.) gyűjtetett egybe Ninivében, birodalma fővárosában, a tör-vénykönyv 12 különböző másolatának kisebb-nagyobb töredékei őriztetnek: K. 4223, 8905, 10483, 10485, 11571; Sm. 26, 1008/a, 1642; Rm. 277; Dt. 81; Bu. 91-5-9, 221. Ezek közül Rm. 277 és Dt. 81 a törvénykönyv hézagjának egy részét tartalmazzák:

A berlini múzeum a törvénykönyv két új-babiloni másolatának töredékei (VAT 991 és 1036) felett rendelkezik.

Mindezeket a töredékeket Ungnad autographált kiadásában összegyűjtve találni.

A ninivei, valamint az új-babiloni másolatokból kiviláglik, hogy Hammurabi törvénykönyve a régi Mezopotámia írástudóinak szemében klasszikus irodalmi remekműszámba ment, melyet szorgalmasan olvastak, másoltak és egyéb nagyszabású művek módjára kezdő szavai után: inu Anu çîrum, „mikor Anu, a magasztos” neveztek el, mint a zsidók a mózesi törvény könyveit.

A berlini töredékek egyike ugyanis (VAT 992, II. o.) a 154. §. után a szövegbe a következő kolophonszerű megjegyzést szúrja be:

duppu VII kam
[i]-nu Anu çi-ru-um

Magyarul: 7. tábla: „mikor Anu, a magasztos”. E szavakból egyúttal az is kitűnik, hogy a másolók a törvénykönyvet más nagyobb művek módjára táblákra osztották fel, mint ahogy a klasszikus ó-korban a papirusztekercseket τόμοϛ-okra volt szokás felosztani. Az adott esetben módunkban van megközelítően megállapítani a táblák számát is. Ha ti. a mű elejétől a 154. §-ig a másoló 7 táblát számlált, a mű hátralevő részére 5-6 tábla esnék, úgyhogy az egész törvénykönyv összesen 12-13 táblát tett ki, annál is inkább, mert a kolophon elhelyezése arra vall, hogy a szöveg beosztásánál a tartalomra tekintettel nem voltak.[2]

Úgy látszik azonban, hogy a törvénykönyvnek táblákra való beosztása az egyes másolatokban nem volt mindig ugyanaz. Az egyik ninivei töredék (Bu. 91-5-9, 221 II. r. o.), mely véletlenül a törvénykönyv befejező sorait tartalmazza, a szöveg végére a következő kolophont teszi:

[ ] V kam di-na-a-ni
[ ] Ha-am-mu-ra-bi
? be
[Ki-ma la-bi]-ri šatir-ma bari
[e-kal ilu] Aššur-bani-apli
[šar kiššati šar mât] ilu Aššur ki

Magyarul:

…V dinâni
…Hammurabi
...a régi
[eredeti] után írva és olvasva.
Aššurbanipal, a tömegek királyának,
Assyria királyának palotája.

E kolophon helyes értelmezését igen megnehezíti az a körülmény, hogy a dináni szó igazi értelme a jelen esetben nem világos. Rendesen királyi audienciára jelentkező személyt jelent. Ez a jelentése természetesen itt ki van zárva. Lehet, hogy íráshibával van dolgunk és di-na-a-m di-na-a ti helyett áll; dinâti (a dîn, ítélet, többese) a törvénykönyv végszavában a benne megállapított jogi normákat jelenti, úgyhogy, ha feltevésünkben nem csalódunk, a leíró Hammurabi jogi normákat tartalmazó művének x + 5 táblájáról beszél. Az ötös szám előtt ugyanis a tízes a tábla megsérülése folytán letörött; ilyenformán tehát a mű tábláinak száma vagy 15, vagy 25; de akár az egyik, akár a másik, a táblák száma nem egyezik meg a berlini töredék tábláinak számozásával.[3]

Említésre méltó körülmény továbbá az is, hogy a megmaradt töredékekben a sorok beosztása teljesen megegyezik a Susában felfedezett oszlopéval: oly pontos és hűséges volt a másolók munkája.

Mikor készült a törvénykönyvet tartalmazó oszlop?

Ha végignézzük azoknak a jegyzékeknek adatait,[4] melyek a nagy uralkodó éveinek főbb eseményeit sorolják elő, nem csak egyes istenek, de magának a királynak szobrairól többször van bennük szó. Ha már most megfontoljuk, mily fontos eseményszámba mehetett a törvénykönyv felállítása, alig képzelhető, hogy e nagyjelentőségű mozzanat e jegyzékekben megörökítve ne volna. És tényleg a király uralmának 22. événél azt olvassuk, hogy akkor készült „Hammurabi, az igazságosság királyának szobra”. Hammurabi maga két ízben nevezi a törvénykönyv stele-jét Hammurabi, az igazság királya képének.[5] Ezek után azt kellene gondolnunk, hogy a híres törvénykönyv felállítása a király 22. évébe esett volna.

Ez ellen azonban az a nehézség hozható fel, hogy a dátum jegyzék a király 31. évére teszi Rim Sin, Larsam királyának vereségét, míg a törvénykönyv bevezetése Larsam városát azon helységek közé sorolja, melyekkel a király sok jót tett,[6] amiből az következik, hogy mikor a törvénykönyvet felállították, e város Hammurabi birodalmához tartozott és így a Stele a király 31. éve után készült.

Nézetem szerint e nehézség nem megoldhatatlan. A tör-vénykönyv zárszavából ugyanis kiviláglik, hogy a Stelének legalább két példánya létezett; és pedig az egyik a bábeli Esagilában Marduk templomában,[7] a másik a Napisten sippari szentélyében, az E-BAR-ban állott.