Pelso Triszkelion-legenda

Tömösváry Zsigmond

2022

Publio Kiadó

www.publio.hu

Minden jog fenntartva!

Szerkesztés: Tallér Edina

Korrektor: Nagy Sára Kata

1.

Az egyetem folyosója üres volt. Jutka szapora léptekkel igyekezett az előadó felé. Notórius késő

volt, de ezt már megszokták a diákjai. Az ajtó előtt megállt egy másodpercre, vett két mély levegőt és benyitott. Úgy ötven tekintet kísérte végig, amint a katedráig leért. Zavarát határozottsággal próbálta leplezni, ami nem mindig sikerült. Most igen. Letette az asztalra a táskáját, a laptopot, majd felnézett közönségére.

– Köszöntök mindenkit az órán. Ma a Balaton geológiája a téma.

– Jó reggelt, tanárnő! – hangzott a padsorok közül némi gúnyos színezettel a majd tíz perces késésre utalva. Elengedte a füle mellett.

– Mint azt bizonyosan tudják, a Balaton Közép-Európa legnagyobb tava a maga 600

négyzetkilométerével. Átlagos mélysége kettő és három méter között változik. Tudja valaki, hogy melyik a legmélyebb pontja? – nézett körbe a fiatalokon, majd egy szőke lány felé intett. – Klaudia?

– A Tihanyi-szorosban található az úgynevezett Tihanyi-kút, és eléri a 12méter mélységet.

– Helyes! – vágta rá Judit, majd a mellette ülő diákra nézett. – Feri, meg tudná nekünk mondani, hogy még miről nevezetes nekünk a Tihanyi-félsziget?

– Hát az apátságról, tanárnő! – felelte felállva a kérdezett hallgató.

– Talán Németh tanár úr óráján igen, de én geológiailag értettem. Szonja? – mutatott egy közelebb ülő lány felé.

– A valaha vulkánt alkotó mivoltáról, amit mára főleg a két erodált kalderából kialakult tó jelez.

– Így van! – mosolyodott el Jutka, és a még mindig álló fiú felé nézett. – Tiszta már, hogy mi a különbség geológia és teológia között?

– Igen, tanárnő – tett tisztelgő mozdulatot a diák, majd mosolyogva kibökte. – Ég és föld! – A diákok hangos nevetésbe törtek ki, mire Jutka is elmosolyodott. – Jogos – felelte, majd intett, hogy üljön vissza. – Nem mindig kell a dolgokat bonyolítani – folytatta az előadást. – De ez jó beszólás volt.

Remélem, a vizsgán is így fog sziporkázni.

– Tanárnő! – hallatszott egy első padsorban ülő diáklánytól. – Van köze a geológiának Tihany gyógyerejéhez? A kelták, majd később a rómaiak szerint is különlegesek a félsziget adottságai.

– Hát igen – mélázott el a kérdésen Jutka. – Ez azért vitatott a mai tudományos felfogás szerint.

Tektonikus lemezek mozgásából eredően vízzel feltöltött területről beszélünk, ahol már igen régen megszűnt a vulkanikus aktivitás. A gejzírkúpok is elapadtak már többszázezer éve.

– De a régészeti leletek tanúsága szerint a kelták is említést tesznek róla – folytatta az előző

diáklány. Dr. Belovszky könyve is említést tesz róla.

– Dr. Belovszky! – sóhajtott nagyot Jutka. – Már megint visszakanyarodtunk a teológiához. Mint azt néhányan biztosan tudják, apám nagy rajongója a keltáknak, legfőképpen a Kárpát-medencében élt La Tène-kultúrához tartozó népeknek. Meggyőződése szerint azért is kedvelték a területet, mert a druidák szerint Tihany valóban szent és gyógyító erővel bírt. Komoly legendakört tárt fel ókori szerzők művei alapján, akik az itt élt népekre hivatkozva írtak róla.

– A rómaiak is kedvelték a Pannóniában fellelt termál- és forrásvizeket. Még ők is számos csodálatos gyógyulást társítanak hozzájuk – ellenkezett a lány.

– A rómaiak valóban fejlett fürdőkultúrával rendelkeztek – felelte Jutka, nem örülve a téma ilyetén alakulásának. Nagyon eltértek a tárgytól. Az utolsó előadás volt a vizsga előtt, és szeretett volna a végére jutni ma. – De én személy szerint geológusként nem gondolom, hogy itt csodákról kéne beszélnünk. Egyes összetevői a forrásvizeknek lehetnek kedvezőek az egészségre, de gyógyító tulajdonságot tulajdonítani nekik erős túlzás. Ez már megint vallási kérdés – próbálta lezárni a vitát, és folytatni akarta mondanivalóját, de a diáklány hajthatatlan volt.

– Biztosan köze lehet a hithez is, de egyes kutatók szerint nagyobb a radioaktivitás is a félszigeten. A sejtregenerációra való hatása szerint ez lehet a magyarázata.

– Minimális a különbség a körzet aktivitása és a Kárpát-medence többi területén mérhető között.

Én személy szerint nem gondolom, hogy ez magyarázná meg a gyógyulásokat – felelte ingerülten a diákra nézve, majd eszébe jutott apja betegsége, és pár másodpercig elmerengett a diák feje fölött. –

Bizonyos geológiai hatások együttese persze alakíthatja úgy a helyzetet, hogy fiziológiailag jótékony legyen.

– Mint Hévíz esetében? – kontrázott rá Feri.

– Az egy tőzegmedrű forrástó, amit egy harmincnyolc méter mélyben lévő barlangból feltörő víz tart harmincnyolc fokon. Kétségtelen, hogy már évezredek óta említik gyógyító tóként is. És még csak nem is vulkanikus eredetű – felelte Jutka, némileg meglepődve Feri szokatlantól eltérő helyes hozzászólásán.

– Talán ez lehet a magyarázat – nézett szúrósan Jutkára a diáklány. – Az együttes hatás.

– Talán… – nézett vissza rá Jutka, és újra apja jutott eszébe. A felvetés azonban szöget ütött a fejében. – De térjünk vissza a tárgyra, ha nem gond. Szeretném ma befejezni a témát, hogy a jövő

heti vizsgán mindenki átmenjen. Tehát a Balaton egy tektonikus eredetű, sekély vizű ároktó…

2.

– Kérsz egy kávét? – kérdezte Maya a tanáriban Jutkától.

– Persze – felelte, és letette a táskáját egy székre, majd maga is leült.

– Milyen volt? – kérdezte kíváncsian a nő.

– A szokásos beszólásoktól eltekintve leadtam az anyagot – mondta fáradtan Jutka.

– Nem az! – csattant fel Maya tágra nyílt szemekkel. – A randid!

– Ja…! – élénkült fel a tanárnő. – Klassz volt.

– Ne már! – húzott egy széket közelebb a nő. – Bővebben, lécci. Minden részlet érdekel.

– Helyes pasi... – kezdte Jutka.

– Azt már én is tudom – vágott közbe Maya türelmetlenül. – Milyen? Vicces? Kedves?

– Előzékeny, és nagyon vicces – mosolyodott el Jutka.

– Hol voltatok? Elvitt valahová?

– Egy tuti kis helyre hívott a Bazilika mellett. Még nem ismertem eddig. Vörösbort rendelt.

– Ettetek?

– Persze, vacsira hívott. Különleges gasztrókaja volt. Már a nevére sem emlékszem – mosolyodott el Jutka zavarában.

– Azt meghiszem – vigyorgott Maya szemtelenül. – És?

– És mi? Beszélgettünk mindenféléről, megváltottuk a világot.

– Hogy ismerkedtetek meg?

– A Facebookon. Egy ezotériát kedvelő csoportban.

– Te meg az ezotéria? – nézett nagyot Maya kerek szemekkel.

– Mi olyan ördögtől való abban?

– Hát… Csak eléggé empirikusnak ismerlek egy egzakt tudományhoz.

– Lehet – mélázott el Jutka, majd az ablakon kibámulva folytatta. – Két napja az egyik előadáson az egyik diákom felvetett egy érdekes dolgot Tihannyal kapcsolatban. Keresgéltem a neten, és belebotlottam egy ilyen csoportba. Talán megoldást keresek…

– Apukád?

– Persze.

– Na, és a lovagod mivel is foglalkozik? – váltott gyorsan témát Maya.

– Ja, ő? – mosolyodott el hálásan a barátnője. – Egy banknál dolgozik középvezetőként.

– Juj! – fintorodott el Maya. – Nem száraz egy kicsit?

– Geológiát tanítok, annál mi szárazabb? – nevetett fel Jutka.

– Az is igaz – mosolygott vissza a nő. – A sejtbiológia sem jobb! Meghallják a pasik, és rohannak ki a világból. Utálják az okos nőket.

– Tomit nem zavarta…

– Tomi? – vágott közbe Maya. – Szóval már Tomi?

– Závodszky Tamás a becsületes neve.

– Vagyis Tomi – nézett Maya, és kacsintott egyet.

– Nem volt semmi! – kapta a kezeit az arcához Jutka. – Még nem. Hazakisért, elbúcsúztunk, és mindenki ment a dolgára.

– Ne már! – háborodott fel Maya őszintén. – Semmi kufirc? Rád férne már!

– Köszi! – grimaszolt Jutka. – De tényleg rám férne már.

– Na, ugye – állt fel Maya, és a kávégéphez ment. Kitöltötte az időközben elkészült italokat, és visszaült a székre. – Kis tej, semmi cukor – tette le e csészét Jutka elé.

– Pontosan – nyugtázta hálásan a tanárnő. – Tomi is cukor nélkül issza.

– Egyre érdekesebb az a pasi – mosolyodott el ismét Maya. Jutka telefonja megrezgett. – Ő az?

– Igen – vette kézbe a készüléket Jutka, és figyelmesen elolvasta az üzenetet.

– Mit írt? – türelmetlenkedett Maya tenyereit dörzsölgetve.

– Találkozni akar – tette vissza a telefont a nő kérdő arcot vágva.

– És?

– Magához hívott. Főzni akar valami finomat – mondta Jutka meglepett arccal.

– Megfőzni akar, drágám! – bökte ki határozottan Maya, és elégedett képpel folytatta. – Meglesz az a kufirc is. Mikor?

– Holnap este. De a kufirc még nem biztos – legyintett Jutka semmitmondóan.

– Mi van veled, kisanyám?! – nézett meredt szemekkel Maya a barátnőjére. – Ne legyél savanyú vénlány.

– Lehet…

– Tudod, mi a lehet egy nő szótárában? – kérdezte fontosságának biztos tudatában Maya.

– Mi?

– Ha a nő nemet mond, az azt jelenti, hogy lehet. Ha egy nő azt mondja, lehet, az azt jelenti, hogy igen.

– És mi van, ha egy nő igent mond? – kérdezte Jutka letéve a csészéjét az asztalra.

– A ribancok mondanak igent, kisanyám – tette kezeit a csípőjére Maya. – Egy rendes nő

maximum a lehetig jut el. Ha ezt egy pasi nem érti, az nem is érdemli meg.

– Mit?

– A kufircot.

– Mert azt ki kell érdemelni? – ment bele a témába Jutka.

– Naná, hogy ki kell! – erősített rá Maya határozottan.

– És ha én is akarom? – tetézte a tanárnő vigyorogva.

– Az más – mélázott el Maya a gondolaton. – De akkor sem mondasz igent, érted!

– Persze, Muci! – mosolygott Jutka, és finoman megsimította barátnője arcát.

– Ilyenkor totál beindulok rád! – vigyorgott Maya kéjes tekintettel.

– Tudom, szívem. De ez tiltott gyümölcs neked – felelte Jutka nagyot sóhajtva, miközben megcsörrent a mobilja.

– Ő az? – kérdezte izgatottan Maya csillogó szemekkel.

– Nem. Apa az – állt fel a tanárnő, és füléhez emelte a készüléket. – Szia apa! Minden oké? – A választ hallgatva elkomorult a tekintete. – Megyek máris, addig dőlj le a kanapéra. Sietek – gyors mozdulattal bontotta a vonalat, és felkapva a táskáját az ajtó felé indult.

– Baj van? – kérdezte Maya komoly arccal.

– Csak a szokásos. Sugárkezelés után mindig rossz a közérzete. Majd hívlak – felelte, gyors puszit nyomott barátnője arcára, és kiviharzott a tanáriból.

– Ma este nálam! – kiáltott utána Maya, majd hosszan nézett utána, és arra gondolt, hogy milyen szerencsés. Az apja teljesen egészséges.

3.

Jutka élesítette a kihangosítót, hogy fogadja a bejövő hívást.

– Szia, Tomi.

– Szia, Jutka. Minden oké veled? Nem válaszoltál az sms-re – hallatszott a férfi némileg csalódott hangja.

– Ne haragudj, hogy nem válaszoltam, az óra után Maya faggatódzott – felelte a nő fékezve a piros lámpánál.

– Ő a barátnőd az egyetemen, akiről beszéltél tegnap. Mire volt kíváncsi?

– Rád természetesen. A randinkra, mit ettünk, mit ittunk, szóval mindenre.