Copyright © Rónay Tamás, 2025

Borítófotó: © Christopher Furlong/Getty Images, 202

Európa Könyvkiadó, Budapest

Felelős kiadó Kuczogi Szilvia igazgató

Szerkesztő Kuczogi Szilvia és Rácz I. Péter

Kézirat-előkészítő Kótai Kata

Korrektor Hernád Imre

Tördelőszerkesztő Pyber Anita

Művészeti vezető Tabák Miklós

Borítótervező Tabák Miklós

Az elektronikus verziót az eKönyv Magyarország Kft. készítette

www.ekonyv.hu

ISBN 978 615 106 128 2

www.europakiado.hu

www.facebook.com/europakiado

www.alexandra.hu

www.moobius.hu

A szerzőtől az Európa Könyvkiadónál megjelent:

Rejtélyes vatikáni diplomácia

TARTALOM

Előszó
Merre halad tovább a katolikus egyház?

Ferenc nehéz öröksége

A „sede vacante” időszaka

A kulcsra zárt ajtó mögött

Chicagótól Perun át a Vatikánig

XIV. Leó – közel az emberekhez

Ágoston-rendi szerzetes

Egyértelmű állásfoglalás, keserű tapasztalatok

Geopolitikai kihívások

Szeretetalapú külpolitika

Felkarolni a bevándorlókat

Milyen egyházat képzel el XIV. Leó?

A szinodalitás útján járva

A püspök feladata a szolgálat

Szervezeti átalakítások előtt a Szentszék

A szexuális visszaélések kezelése

A nők szerepének megítélése

Az egynemű párokkal kapcsolatos vélekedés

Kiáll a környezet védelméért

Szimbolikus külsőségek

A fonákok mestere

Utószó
A mesterséges intelligencia: veszély és esély

Felhasznált irodalom

In Illo uno unum

Szent Ágoston

Szent Ágoston fia vagyok,

Ágoston-rendi szerzetes.

Szent Ágoston azt mondta:

„Veletek vagyok keresztény,

értetek vagyok püspök.”

XIV. Leó

ELŐSZÓ

Merre halad tovább a katolikus egyház?

„Van pápánk!” – hangzott el a híres és várva várt mondat 2025. május 8-án, csütörtökön Dominique Mamberti protodékán részéről.

De milyen pápánk lesz? Merre halad tovább a katolikus egyház? Sikerül-e folytatni Ferenc pápa reformjait?

XIV. Leó, akinek beiktatási szentmiséjét Róma püspökeként május 18-án, vasárnap tartották, már első beszédében világossá tette: számára Ferenc pápa öröksége a minta. Lehet, hogy a külsőségek tekintetében elődjénél jobban ragaszkodik majd a tradíciókhoz, más stílust képvisel, kevésbé jellemzi az improvizáció, mint Ferencet. Rendje, az Ágoston-rend elviekben nem számít olyan haladó szellemiségűnek, mint a jezsuita, pontifikátusa mégis több tekintetben követheti a nagy elődét, többek között a szegények felkarolását vagy éppen a környezetvédelem iránti elköteleződést illetően. A legfontosabb feladata azonban az lesz, hogy megbékítse az egyházat, közelítse egymáshoz a rendkívül megosztottá vált progresszív és konzervatív tábort. Amikor első pápai beszédében hidakról beszélt, erre is gondolhatott. Prevost évtizedekig szolgált püspökként Peruban, így ötvözi az északi és a déli jellegzetességeket, egyfajta középutat jelent Ferenc után.

Miután pápává választották, Ferenctől eltérően nem egyszerű fehér ruhában jelent meg a hívek előtt, hanem tradicionális öltözékben. Ez a konzervatívoknak lehetett jelzés, első beszéde pedig a progresszívek számára jelenthet reményt, mert áthatotta a II. vatikáni zsinat szellemisége. „Szinodális egyházról” tett említést, amely „halad előre, békét és szeretetet keres, és mindig igyekszik közel lenni a szenvedőkhöz”. Ez a mondata akár az argentin pápától is származhatott volna.

Prevost életrajzában is szerepel egy kitétel, ami a progresszíveknek lehet kedvező üzenet. Jó kapcsolatokat ápolt ugyanis a perui Gustavo Gutiérrezzel, a felszabadítási teológia atyjával. Néhány héttel megválasztása előtt például megosztotta egy washingtoni püspök cikkét az X-en, amely bírálta a Donald Trump deportálási kampánya által okozott „nyomorúságot”. 2018-ban az amerikai bíboros megosztotta a chicagói érsek bejegyzését is az akkori Twitteren, amelyben élesen bírálta a Trump-kormányzatot, amiért szüleiktől elkülönítve fogva tartanak illegálisan bevándorló gyerekeket. Ezek a bírálatok mind reményt jelentenek, nemcsak a progresszívek, hanem azok számára is, akik úgy vélik, a világ egyre ridegebbé válik, az empátia már nem számít erénynek, mások nyomorúsága csak dühöt vált ki sokakból, és a befogadás is egyfajta szitokszóvá vált.

Prevost azonban – Ferenchez hasonlóan – befogadó egyházat képzel el, amelyben mindenkinek helye van. Mindenkinek, aki az evangélium, a felebaráti szeretet szerint éli az életét, aki elfogadja mások véleményét, megpróbálja megérteni a másikat – mert ők a párbeszéd révén „hidakat” képeznek. XIV. Leó úgy véli, sok ilyen hídra lenne szükség ahhoz, hogy a világ újra visszataláljon a normalitás útjára. Ebben szükség van az egyházra, de olyanra, amely valóban közel áll az emberekhez, és fontosnak tartja a missziós tevékenységét.

XIV. Leó alapvetően visszafogott, introvertált személyiség. Udvariasan elutasította a média összes interjúkérelmét, az utolsó hónapokban inkább csak a vatikáni hírszolgálatnak nyilatkozott. Néhány hónap vagy év múlva alighanem kiderül majd, miért őt választották meg kétharmados többséggel a bíborosok, de az valószínű, hogy a nagy esélyes Pietro Parolin bíboros, vatikáni államtitkár az első két szavazás után nem tudta növelni támogatóinak számát. Parolin ellen legfőképpen az szólhatott, hogy az előkonklávén a bíborosok egyetértettek abban: olyan pápát kell megválasztani, aki jó lelkipásztor is. Az olasz főpap azonban ezen a téren nem jeleskedett a vatikáni diplomáciai misszió tagjaként.

Robert Prevost megválasztása az Egyesült Államokban is nagy meglepetést keltett. Szinte senki sem számított arra, hogy bejelentik a történelem első amerikai pápáját. A washingtoni bazilikában megszólaltak a harangok, miután XIV. Leó nevét kimondták. Egyesek azt remélik, hogy az amerikai pápa egyesíteni tudja a rendkívül megosztott társadalmat az Egyesült Államokban. Az ország katolikusainak többsége ugyan Trumpra szavazott a 2024-es elnökválasztáson, ám a mém, amit a Fehér Ház is terjesztett – amelyen Trumpot pápaként ábrázolták –, még a republikánusokat lelkesen támogató honfitársak körében is megütközést keltett.

Bár Trump gratulált az új pápának, az amerikaiak egymásnak estek a közösségi médiában annak kapcsán, hogy mely áramlathoz sorolható az új pápa. Többen emlékeztettek arra, hogy Robert Prevost bíborosként többször is bírálatokat fogalmazott meg Trump migrációs politikájával kapcsolatban. Laura Loomer jobboldali aktivista, az összeesküvés-elméletek híve például megjegyezte, hogy Leó pápa „Trump- és MAGA-ellenes, a nyitott határok híve, és totális marxista”, akárcsak Ferenc pápa. „Egy másik marxista báb a Vatikánban” – írta. (A MAGA egy populista amerikai mozgalom, és annak kampányszlogene: Make America Great Again! – Tegyük naggyá újra az Egyesült Államokat!)

A társadalom egyesítésének tehát egyelőre nincs nyoma, de XIV. Leó mégis a hidak embere lehet. A híd építéséhez, a társadalom gondolkodásának megváltoztatásához azonban idő kell. Nagyon sok idő.

Ez az új pápa életéről szóló könyv természetesen nem egy teljes életmű vizsgálata, hiszen pápaságának első tíz napja alatt született. Sok, vele kapcsolatos kérdésre csak a következő években kaphatunk választ, így arra is, miben követte „névadóját”, XIII. Leót és nagy elődjét, Ferenc pápát.

Ferenc nehéz öröksége

„Ami az erőre épül, nem pedig az igazságra és minden ember egyenlő méltóságára, az rosszul kezdődik, és rosszul végződik”

Szinte szimbolikusnak is nevezhető, hogy Ferenc pápa húsvéthétfőn halt meg. Húsvétvasárnap, bár fátyolos hangon kívánt boldog húsvétot a Szent Péter téren összegyűlt híveknek, mégsem sejthette senki, hogy ez lesz a búcsú részéről. A pápa személyesen osztotta az Urbi et orbi áldást egy hónappal azután, hogy kiengedték a kórházból. Fáradtnak és gyengének tűnt. Üzenetét, melyben tűzszünetet követelt Gázában, és aggodalmát fejezte ki a növekvő antiszemitizmus miatt, egyik prelátusa olvasta fel.

Az Urbi et orbi üzenet előtt néhány perc erejéig személyesen találkozott J. D. Vance amerikai alelnökkel, akivel nagypénteken Pietro Parolin bíboros államtitkár beszélt hosszabban. A találkozó nagy feltűnést keltett. A 2019-ben katolizált Vance-t komoly fenntartásokkal figyelik a Vatikánban. Mindössze két hónap telt el azóta, hogy Ferenc pápa február 10-én az amerikai püspököknek írt levelében bírálta Trump adminisztrációját a menekültekkel szembeni fellépése miatt. „Ami az erőre épül, nem pedig az igazságra és minden ember egyenlő méltóságára, az rosszul kezdődik, és rosszul végződik” – figyelmeztetett akkor Ferenc.

Ferenc pápa (Jorge Mario Bergoglio) 1936. december 17-én született. Ő volt az első jezsuita, az első az amerikai kontinensről érkezett pápa, és az első a nyolcadik század óta, aki Európán kívül született. 1969-ben szentelték pappá; 1973-tól 1979-ig Argentína jezsuita tartományfőnöke volt. 1998-ban Buenos Aires érseke lett, majd 2001-ben II. János Pál pápa bíborossá nevezte ki. Ő vezette az argentin egyházat a 2001. decemberi argentin zavargások idején. XVI. Benedek pápa 2013. február 28-i lemondását követően a konklávé március 13-án Bergogliót választotta utódjává.

Ferenc alázatosságáról, Isten irgalmasságának hangsúlyozásáról, a szegények iránti és a vallások közötti párbeszéd iránti elkötelezettségéről, béketörekvéseiről, valamint a környezetvédelem melletti kiállásáról volt ismert. Már pápává választása utáni első gesztusával jelezte, másként viszonyul a pápaság intézményéhez, mint akár II. János Pál, akár XVI. Benedek. „Jó estét”, majd néhány nappal későbbi, vasárnapi szentmiséjén „jó étvágyat” kívánt a híveknek. Ezekkel az emberi gesztusaival hamar belopta magát nemcsak a katolikusok, hanem a nem vallásos emberek szívébe is. Nem volt hajlandó az Apostoli Palotába költözni, inkább a Szent Márta-ház egyik szobájában húzta meg magát. Mindvégig az egyszerűség jellemezte; nem a pompa volt fontos számára, hanem az, hogy paptársai körében lehessen, és közel maradjon a hívekhez. Minden gesztusával jelezni kívánta: elődeinél kevésbé formális módon viszonyul a pápasághoz. Haláláig igazi lelkipásztor maradt. Sosem tartotta magát nagy teológusnak, e tekintetben nem is akarta elődjéhez, XVI. Benedekhez mérni magát, mégis népszerűek voltak vasárnapi szentírás-magyarázatai.

Kétszer járt Budapesten. 2021-ben részt vett a Nemzetközi Eucharisztikus Kongresszus zárómiséjén, a Hősök terén. Mint mondta, „a kereszténység útja nem a siker ostromlása”. 2023 áprilisában több napot töltött el a magyar fővárosban. Látogatásait a hazai sajtó részletesen bemutatta, bőségesen kommentálta, néhol szélsőséges indulatokkal kísérve Ferenc személyét és pápai hitvallását.

Pápaságának első éveiben programjának központi eleme a társadalom kirekesztettjei melletti kiállás volt. Sokatmondó, hogy a Vatikánon kívüli első útja arra a kis földközi-tengeri szigetre, Lampedusára vezetett, ahol sok, Afrikából érkezett menekült ért partot. Többször emlékezett meg azokról, akik Európa, az ígéret földje felé haladva a tengerben lelték halálukat. És igyekezett felhívni a figyelmet az elesettek sorsára.

Bár a 2015-ös menekültválság idején határozottan állt ki a menekültek befogadása mellett, az egyházon belül sokan elengedték a fülük mellett intéseit. Pedig a plébániákat is felszólította a migránsok befogadására, ám térségünkben nem sokan tettek eleget felhívásának. Ferenc többször is bírálta a nacionalista és a populista erőket a menekültek befogadásának elutasításáért. 2016 áprilisában Ferenc Bartholomaiosz ökumenikus pátriárkával és II. Ieronimosz athéni érsekkel együtt ellátogatott a görögországi Leszbosz szigetén lévő menekülttáborba, hogy felhívja a világ figyelmét az európai migránsválságra. A három keresztény vezető végül közös nyilatkozatot írt alá.

Tekintsük át Ferenc pápa programjának legfőbb elemeit, mert így, utólag összegezve, bizony nagyívű és komoly pápaságot látunk, amely komoly terhet ró utódaira, közöttük is főként XIV. Leóra.

KÜLPOLITIKÁJA

Ferenc pápa többször is bírálta a jobboldali populizmus erősödését. „Ne hagyjuk magunkat elbűvölni a populizmus szirénjeitől, akik az emberek valódi szükségleteit felszínes és gyors megoldásokkal szolgálják ki” – figyelmeztetett 2022-ben, a szegények világnapján, melyet éppen ő vezetett be 2017-ben. Segített helyreállítani a teljes körű diplomáciai kapcsolatokat az Egyesült Államok és Kuba között, alkut kötött Kínával a püspöki kinevezésekkel kapcsolatban. Ázsiában és Afrikában látta a kereszténység jövőjét, ezért is mondhatjuk: nagy reményeket fűzött az ázsiai államokkal való kapcsolatok javításához. Úgy vélte, a földrész komoly potenciált jelent a katolikus egyház számára: egyre többen térnek át a katolikus hitre, miközben Európában évről évre csökken a templomba járók száma. Számos alkalommal emelt szót az ukrajnai és a gázai háború ellen. Az ukrajnai öldöklés lezárása szerinte igazságos béke révén valósítható meg. Vlagyimir Putyint személy szerint nem ítélte el a háborúért.

MŰVEI, ENCIKLIKÁI

2013. június 29-én közzétette a Lumen fidei (A hit világossága) című enciklikát, amelyet nagyrészt XVI. Benedek készített elő. 2013. november 24-én jelent meg Evangelii gaudium (Az evangélium öröme) című apostoli buzdítása, amelyet pápasága programjaként jellemzett. 2015. június 18-án tették közzé első saját enciklikáját, Laudato si’ (Áldott légy) címen, amely fontos környezetvédelmi munkának is nevezhető: a bolygóról való gondoskodásról szólt. 2016. április 8-án Ferenc közzétette második apostoli buzdítását. Az Amoris laetitia (A szeretet öröme) a családon belüli szeretetről elmélkedett. 2016 végén négy konzervatív bíboros támadást intézett Ferenc ellen, pontosítást kértek tőle, főként az elvált és polgári házasságban újraházasodott katolikusok áldozásának kérdésében. 2020 októberében jelent meg Fratelli tutti (Mindnyájan testvérek) című enciklikája, amelyben a társadalmi testvériségről és szolidaritásról írt. 2024 végén pedig Jézus Szent Szívéről szóló enciklikája látott napvilágot, Dilexit nos (Szeretett minket) címmel.

REFORMJAI

Ferenc nyitottabb egyházat képzelt el, ezért is ösztökélte a helyi katolikus gyülekezeteket, hogy szóljanak bele bátrabban az egyház életébe. Igyekezett egy kevésbé központosított egyházat megvalósítani. E célt szolgálták püspöki szinódusai is, amelyek előkészítő munkái során a hívők véleményét is kikérték. A reformok folyamata mind a mai napig nem zárult le.

A nyitásnak azonban voltak hátulütői is. Ferenc pápa tartott a skizmától, egy újabb, modern kori egyházszakadástól, hiszen amíg például Németországban a főpapok általában haladó nézeteket képviselnek, addig a világ más részein, például Afrikában szóba se jöhet semmiféle nyitás.

Akadtak olyan reformjai, amelyeket a konzervatívok igen rossz néven vettek. Ezek közé tartozik a 2021. július 16-án kiadott Traditionis custodes – motu proprio (Hagyomány őrzőiről – saját kezdeményezésre). A dokumentum jelentősen korlátozta a latin nyelvű misék tartását, amit korábban XVI. Benedek a 2007-es Summorum pontificum kezdetű, szintén saját kezdeményezésű apostoli levelében lehetővé tett.