Dr. David Perlmutter

KÖSZVÉNY

Mi köze a húgysavnak a fogyáshoz,
a vércukorszinthez és a jó egészséghez

Forradalmi LUV-étrend™
40 recepttel

KRISTIN LOBERG KÖZREMŰKÖDÉSÉVEL

Kossuth Kiadó

Tartalom

Bevezetés  A savpróba

I. RÉSZ  ALAPVETŐ ISMERETEK A HÚGYSAVRÓL

1. fejezet  HS-definíciók

2. fejezet  A legzsírosabbak fennmaradása

3. fejezet  A fruktóztéveszme

4. fejezet  A HS-bomba és az agy

5. fejezet  Savas eső

6. fejezet  Új szokások az LUV-módszerhez

II. RÉSZ  A FORDULAT: AZ LUV-AKCIÓTERV

7. fejezet  Az LUV-módszer nyitánya

8. fejezet  1. hét: a húgysavszint csökkentése étrendi változtatásokkal

9. fejezet  2. hét: az LUV további elemei

10. fejezet  2. hét: egy nagyszerű lehetőség

11. fejezet  LUV-receptek

Epilógus

Köszönetnyilvánítás

A jegyzetekről

A szerzőről

Impresszum

„Jobb a szegénynek,
ha egészséges és teljes erejű,

mint az erőtlen és nyavalyákkal megostorozott gazdagnak.”

– Sirák fia könyve

(Káldi György bibliafordítása)

DR. DAVID PERLMUTTER
EDDIG MEGJELENT MŰVEI
MAGYAR NYELVEN

GABONAAGY ÉLETMÓD-PROGRAM.

Növelje agyi teljesítményét, fogyjon le, és éljen egészségesebben

AGYÉPÍTŐK.

Hogyan gyógyítja és védi agyunkat az egészséges bélflóra egy életen át

GABONAAGY SZAKÁCSKÖNYV.

Több mint 150 gluténmentes recept, ami megváltoztatja az életedet

GABONAAGY.

Megdöbbentő tények a gabonáról, a cukorról és a többi szénhidrátról

– az agy néma gyilkosairól

AGYÉPÍTŐK.

Hogyan gyógyítja és védi agyunkat az egészséges bélflóra

– Egy életen át

DR. DAVID PERLMUTTER
TOVÁBBI KÖTETEI

Power Up Your Brain:

The Neuroscience of Enlightenment Raise a Smarter Child by Kindergarten: Build a Better Brain and Increase IQ Up to 30 Points

The Better Brain Book:

The Best Tools for Improving Memory and Sharpness and for Preventing Aging of the Brain

Fontos figyelmeztetés!

Ez a kötet csak kiegészíti, de nem helyettesíti a képzett egészségügyi szakemberek tanácsait. Aki úgy tudja, vagy gyanítja, hogy probléma van az egészségével, feltétlenül forduljon egészségügyi szakemberhez! A kiadó és a szerző határozottan nem vállal semmilyen személyes vagy másféle felelősséget azokért a veszteségekért vagy károkért, amelyek közvetlenül vagy közvetve a könyvben leírtak felhasználásából és alkalmazásából származnak.

A könyv szkennelése, internetre feltöltése vagy bármilyen más módon történő terjesztése a szerző intellektuális tulajdona ellopásának minősül. Kérjük, vegye fel a kapcsolatot a kiadóval, ha (az ismertetőkbe kerülő rövid idézeteken kívül) fel szeretné használni a könyv tartalmát!

Köszönjük, hogy támogatja a szerzői jogok védelmét.

Az LUV-étrend David Perlmutter védjegye.

Ezt a könyvet annak az egyre növekvő számú embernek ajánlom, aki szeretné megérteni anyagcsere-problémái okait.

Külön ajánlom dr. Richard Johnsonnak, aki az elmúlt húsz esztendőben a húgysavval végzett aprólékos kutatásai révén új eszközt adott a kezünkbe az egészségünk megőrzéséhez – mély hálával gondolok a könyv megírásához nyújtott segítségére.

Bevezetés

A savpróba

„Ezennel jogosult lettél!!!!!!!!!!!!!”{1}

– Tom Wolfe, Savpróba

Rossz helyen jár, aki azt várja, hogy folytatom Tom Wolfe klasszikusát, amelyet az 1960-as évek ellenkultúrájának pszichedelikusdrog-fogyasztóinak kalandjairól írt. Ebben a könyvben az LSD-től gyökeresen eltérő savról van szó – egy olyanról, amelynek sok köze van ahhoz, hogyan uraljuk a saját egészségünket, és hogyan éljünk hosszú, jó és aktív életet úgy, hogy végig jó formában tartjuk a testünket és az elménket. Lehet, hogy van, aki még sohasem hallott a húgysavról, vagy csak annyit tud róla, hogy szerepet játszik a köszvény és a vesekövek kialakulásában. Ha ez a helyzet, az nem hiba, hiszen éveken át csak ezekről volt szó a médiában. Ugyanakkor készüljenek fel rá, hogy teljesen új értelmet adok a cseppsav szónak, amiért az önök szervezete és elméje is hálás lesz.

2020 őszén a Covid még javában tombolt a világban, amikor futás közben egyik kedvenc podcastomat, dr. Peter Attia Drive (Lendület) című podcastját hallgattam.{2} Amikor futok, mindig több dologgal foglalkozom, hogy a testem mellett az agyam és az elmém is edződjön. Azon a bizonyos napon lenyűgözve hallgattam dr. Attia vendégét; dr. Richard (Rick) Johnson, a Coloradói Egyetem nefrológiaprofesszora a húgysavról tartott mesteri előadást, amelyben a szervezetünknek ez a kevéssé ismert, lebecsült anyagcsereterméke és az egészségünk közötti kapcsolatot, valamint azokat a biológiai hatásokat elemezte, amelyek minden elképzelhető folyamatot és betegséget befolyásolhatnak. A húgysavat többnyire úgy jellemzik, hogy ártalmatlan, semleges „salakanyag”, amely nagyrészt a vizelettel (és kisebb mennyiségben a széklettel) ürül ki. Úgy tekintenek rá, mint normális biológiai működésünk banális melléktermékére. Ám a húgysav minden, csak nem jelentéktelen, sőt nagyon is figyelemre méltó, hiszen központi szerepet játszik a legalapvetőbb anyagcsere-folyamatokat szabályozó mechanizmusokban. Éppen ezeknek a rendszereknek a hibás működése nyilvánul meg napjaink leggyakoribb egészségügyi problémáiban. Ezek közé tartozik minden az elhízástól és az inzulinrezisztenciától a cukorbetegségen, a magasabb koleszterinszinten, a magasvérnyomás-betegségen, a szív- és érrendszeri elváltozásokon át a kognitív hanyatlásig és a demenciáig.

Másnap ismét meghallgattam a podcastot. Az üzenet és a mögötte álló sok-sok adat olyan kényszerítő erővel hatott rám, hogy azonnal elkezdtem jegyzetelni, és belevetettem magam a tudományos irodalomba. Fogságba estem, mint Alice Nyuszi barlangjában, de az én „börtönöm” megnyugtatóan és megvilágosítóan hatott rám. Dr. Johnson annak a világszerte tevékenykedő, számos tudósnak az egyike, aki a húgysav életünkben betöltött szerepét kutatja, valamint a modern étrend húgysavszintet növelő összetevőit vizsgálja. Saját kutatásaim során eljutottam egy egyszerű kérdéshez, amelyre határozott választ kaptam:

Kérdés: Mi a közös az inzulinrezisztenciában, a cukorbetegségben, a nem alkoholos eredetű májelzsírosodásban, a magas vérnyomásban, a sztrókban, az Alzheimer-kórt is beleértve számos idegrendszeri kórképben és a túl korai halálban?

Válasz: A magas húgysavszint.

A húgysav tudományának megismerése végre sok olyan kérdésre is választ adott, amely már évek óta motoszkált az elmémben. Igen, tudjuk, hogy a cukor károsítja az egészségünket, de hogyan? Mi az oka annak, hogy rengetegen szigorúan diétáznak, de így is problémát okoz nekik, hogy kordában tartsák a testtömegüket, a vércukorszintjüket, sőt súlyos betegségek lépnek fel náluk? Miért emelkedik meg a vérnyomása akár már a tizenéveseknek és az olyan embereknek, akiknek ideális a testtömege (döbbenetes, hogy minden harmadik felnőtt és minden tizedik 12–19 éves fiatal küszködik magas vérnyomással)?{3} Amerikában az üzletekben kapható ételek és italok mintegy 74 százaléka tartalmaz hozzáadott cukrot. Milyen kapcsolat van ezek között az áruk és az egyre gyakoribb krónikus degeneratív betegségek között, amelyek némelyike megfosztja az embereket a mentális képességeiktől?{4}

Hamarosan elárulom.

Ha ön „mindent megpróbált” az egészsége feletti ellenőrzése megszerzése érdekében, de még mindig úgy érzi, hogy nem tudja elérni a célját, valószínűleg értékeli azt, amit leírok. Ha megtudja, mit tanultam Nyuszi barlangjában, önt is azonnal elárasztja az erő. Ez a kötet részben a személyes utazás és az orvosi oknyomozó újságírás során felhalmozott tapasztalatok összegzése. El szeretném érni, hogy a szakirodalom által terjesztett tudomány ne csak évtizedek alatt jusson el a gyakorló orvosok rendelőibe (ehhez néha akár húsz év is kell). Mindenesetre én komolyan vettem az új ismereteket, és úgy alakítottam át a szokásaimat, hogy az egészséges tartományban tartsam a húgysavszintemet. Nem volt nehéz, de elképesztően jót tett az életkedvemnek és a közérzetemnek. Ehhez megfelelő hasonlat a passzív dohányosokra leselkedő kockázatok esete. Addig nem hitték el, hogy a veszélyek léteznek, amíg nem bizonyították többen is meggyőzően a dohányzás és a rákbetegségek közötti összefüggést. A nem dohányzók akkor sem aggódtak különösebben, amikor vágni lehetett a füstöt a bárokban, az éttermekben és a repülőgépeken. Ma már teljesen másképpen tekintünk a dohányzásra.

A tudomány évtizedekkel ezelőtt igazolta, hogy a húgysavszint alacsonyan tartása jót tesz az egészségnek, de a terület még ma is vakfoltnak számít az általános orvoslásban. Olyan új szemüveget akarok átadni olvasóimnak, amellyel teljesen új perspektívában látják, mit jelent a kicsattanó egészség megélése – és megszerzése.

ELFELEJTETT TÖRTÉNELEM

Több mint száz éve egy skót orvos, Alexander Haig fújt először riadót a magas húgysavszint és egy sor különböző egészségügyi probléma – köztük a migrén, a depresszió, az epilepszia, a cukorbetegség, a májbántalmak, a magas vérnyomás, a rák, a demencia és a reumás elváltozások – közötti kapcsolat miatt. Forradalmi felfedezését publikálta egy 1892–1898 között négy kiadást is megélt könyvben, majd két évvel később a Journal of the American Medical Associationben (Az amerikai orvosszövetség lapjában), de az információk nem jutottak át a következő évszázadba.{5} A tézisek a jövőbe mutattak, de a korszak közízlésének ez a jövő túl távoli volt. A húgysavat továbbra is a sejtanyagcsere érdektelen salakanyagának tekintették, amely a vesében felszaporodhat, és kőképződéshez vezethet, vagy köszvényes ízületi gyulladást okozhat. A legtöbb embernek azonban nem lesz köszvénye vagy veseköve, ezért a húgysavat olyan viszonylag ártalmatlan vegyületnek tartották, amely méltatlan az alaposabb vizsgálatra.

Noha a köszvényt már évszázadokkal ezelőtt leírták az egyiptomiak, a betegséget jelentő angol gout szót először valószínűleg csak egy angol Domonkos-rendi szerzetes, Randolphus of Bocking használta 1200 körül, és a latin gutta – ’folyadék’ csepp – szóból származik.{6} A kórkép lábra lokalizált formája a podagra – a görög eredetű szó jelentése ’lábcsapda’. A régi orvosok a köszvényt az egészség „humorális elméletére” vezették vissza, amely szerint a betegségeket a szervezetben levő négy fő testnedv – „humor” – egyensúlyának megbomlása okozza.{7} Az ókorban és a középkorban azt gondolták, hogy a vérből kóros folyadék „csepeg le” az ízületekbe. A köszvény és más elváltozások között már régebben felfedezték a kapcsolatot. Galénosz, görög származású római orvos már a második században felismerte az összefüggést a szerinte a „falánkság és iszákosság” miatt kialakuló kórkép, valamint az érrendszeri problémák között.{8}

A köszvényt ma olyan anyagcsere-betegségnek tartják, amelyben az ízületekben tűszerű (urát-) kristályok formájában lerakódó húgysav károsítja a csontszövetet, ez pedig – néha súlyos – gyulladással és fájdalommal jár. A kórkép gyakori, jellegzetes változata a podagra, amely a nagylábujjat érinti. A köszvényben híres királyok, királynők, költők, tudósok, felfedezők szenvedtek, köztük Nagy Sándor, Nagy Károly, VIII. Henrik, Kolumbusz Kristóf, Leonardo da Vinci, Isaac Newton, John Milton, a brit Anna királynő, Benjamin Franklin és lord Alfred Tennyson. Az elváltozás a férfiaknál gyakoribb, de a menopauza után az esélyek kiegyenlítődnek.

Az 1960-as és 1990-es évek között az Egyesült Államokban több mint kétszeresére nőtt, és azóta is emelkedik a köszvényesek száma – jelenleg közel 10 millióan szenvednek miatta.{9} Ez korunk egyik legelterjedtebb gyulladásos és immunrendszeri elváltozása.{10} Érdekes módon az elhízás és a metabolikus szindróma gyakorisága is a köszvényével arányosan emelkedett. Az is feltűnő, hogy a jelenséggel párhuzamosan nőtt a hiperurikémiát (magas húgysavszintet) és köszvényt okozó árucikkek, azaz a cukorral édesített ételek és italok fogyasztása, beleértve az üdítőket és a gyümölcsleveket (igen, a közkedvelt narancs- és almalevet is).

Ismét leszögezem, hogy a húgysavról szóló fejtegetésem nem csak a köszvényről szól. A becslések szerint az Egyesült Államok lakosainak 21 százaléka hiperurikémiás, és ennek megfelelően egy sor egészségügyi kockázat leselkedik rájuk.{11} Ennek a nagyjából minden ötödik embernek a túlnyomó többségénél nem alakul ki köszvény vagy vesekő. (A húgysavszintet általában meghatározzák azokban a szűrő jellegű laborvizsgálatokban, amelyekre sokan rendszeresen – célszerűen évente kellene – eljárnak, de az orvosok ritkán figyelnek oda erre az értékre.) Valójában alkottak is egy kifejezést: aszimptómás hiperurikémia – azaz magas húgysavszint tünetek nélkül, amelyről később még részletesen írok, de említésre méltó, hogy tünetek alatt csak az ízületi fájdalmakat és a vesekövességet értik. Ez a jelenség azonban messze nem ártatlan, sőt a később jelentkező mozgásszervi és veseproblémák előjele lehet. Hamarosan meglátjuk, hogy a tünetmentes hiperurikémia már a tényleges kórképek megjelenése előtt visszafordíthatatlan problémákat okozhat, és alattomosan serkenti azokat a biológiai folyamatokat, amelyek emelik a vércukorszintet, a vérnyomást, a „rossz koleszterin” vérszintjét, elősegítik szervezetünkben a zsír lerakódását, és felerősítik a szisztémás gyulladásos folyamatokat, amivel krónikus degeneratív elváltozásokat idéznek elő. Ha leegyszerűsítjük, a hiperurikémia a bevezető ezekhez a káros jelenségekhez, amelyeket nehéz megoldani, amikor már megjelennek. Bármilyen hihetetlen, távoli evolúciós múltunkban az emelkedett húgysavszint a túlélésünket szolgálta, mint azt hamarosan megtudjuk.

A kutatók csak az elmúlt két évtizedben vizsgálták meg dr. Haig felfedezéseit, és igazolták, hogy az általa azonosított mechanizmus központi szerepet játszik számos megelőzhető betegség kialakulásában. A mai orvosi irodalomban robbanásszerű sebességgel sokasodnak azok a bizonyítékok, amelyek szerint a hiperurikémia a főkolompos sok kórkép, köztük többek között a II. típusú diabétesz, a túlsúly és az elhízás, valamint a magas vérnyomás esetében. Az is fontos, hogy néhány klinikai orvos ma már célzottan gyógyszeresen kezeli a magas húgysavszintet, hogy ezeket az elváltozásokat az ellenőrzése alatt tartsa. Ám meglátjuk majd, hogy ugyanezt magunk is elérhetjük életmódunk egyszerű megváltoztatásával úgy, hogy nem kell gyógyszerekhez folyamodnunk.

Évek óta forgatom a világ legnevesebb orvosi szaklapjait, hogy rájöjjek, miért nő egyre gyorsabb ütemben ezeknek a betegségeknek a gyakorisága. Kétségtelen, hogy megváltozott a táplálkozásunk és az életvitelünk, de úgy éreztem, hogy valami még hiányzott az összképből. Végül a vezető tudományos folyóiratokból előkerült a megcáfolhatatlan bizonyítéka annak, hogy ezek a nagy kihívást okozó problémák jelentik a végtermékét modern életünk és a húgysav szoros kapcsolatának. A húgysav az a kulcsszereplő, amelyet alaposan meg kell vizsgálnunk. A 20. században sok ismeretet szereztünk arról, hogy a C-reaktív protein mit árul el azokról a szervezetünkben zajló, rendszerszintű gyulladásos folyamatokról, amelyek a mai kórképekhez kötődnek. A 21. században jöttünk rá, hogy a magas húgysavszinthez hosszú távú működési zavarok és krónikus elváltozások társulnak. A húgysav vérszintjére ugyanúgy oda kell figyelnünk, ahogyan a vércukoréra és a vérnyomás emelkedésére. A húgysav nem tétlen statiszta szervezetünk kémiai folyamatainak történetében, hanem olyan főszereplő, aki komoly egészségügyi problémákat okozhat, ha nem kezeljük megfelelően.

Sajnos a legtöbb orvos még nem igazodott ezekhez az új ismeretekhez, pedig az Amerikai Reumatológusok Kollégiumának közleménye szerint „A megemelkedett húgysavszint felelős a bármilyen okból bekövetkezett elhalálozások 16 százalékáért, valamint a kardiovaszkuláris kórképek elképesztően magas 39 százalékáért.”{12} A bármilyen okból bekövetkező halálba minden beletartozik. Egy 2017-ben megjelent fontos publikációban ez áll: „A szérum [a vér] emelkedett húgysavszintje a cukorbetegség egyik legjobb előzetes önálló indikátora, és általában az inzulinrezisztencia, valamint a II. típusú diabétesz előjele. Kiderült, hogy a cukorbetegség kialakulása az esetek egynegyedében a szérum magas húgysavszintjének tulajdonítható, valamint szoros összefüggés mutatható ki a szérum emelkedett húgysavszintje és az inzulinrezisztencia, illetve a II. típusú diabétesz között.”{13} A cikkben olvasható ez is: „a középkorú és idősebb embereknél a szérum [magas] húgysavszintje jelentős önálló rizikófaktor”.{14} Az önálló rizikófaktor gyakran előforduló kifejezés. A tudósok ezt használják, amikor olyan körülményre vagy mérési eredményre – ebben az esetben a húgysavszintre – hivatkoznak, amely önmagában, más tényezőktől függetlenül veszélyt jelent a szervezetre. Elmagyarázom majd, hogy a hiperurikémia a II. típusú cukorbetegségre hajlamosító másik rizikófaktor (például elhízás) nélkül, egészséges testtömeg mellett is diabéteszt okozhat a húgysav alattomos viselkedése miatt.

{1} Fordította: Dr. Kelemen László

{2} https://peterattiamd.com/

{3} Lásd az Egyesült Államok Betegségmegelőzési és Járványügyi Központjának – www.cdc.gov – és az Amerikai Szívgyógyászok Szövetségének – www.heart.org – adatait.

{4} „Hidden in Plain Sight” – SugarScience, the University of California at San Francisco, https://sugarscience.ucsf.edu/.

{5} Alexander Haig, Uric Acid as a Factor in the Causation of Disease: A Contribution to the Pathology of High Arterial Tension, Headache, Epilepsy, Mental Depression, ... Gout, Rheumatism, and Other Disorders (London: Franklin Classics, 2018); Alexander Haig, „Uric Acid as a Factor in the Causation of Disease – A Contribution to the Pathology of High Blood Pressure, Headache, Epilepsy, Mental Depression, Paroxysmal Hemoglobinuria and Anemia, Bright’s Disease, Gout, Rheumatism and other Disorders”, JAMA 31, no. 3 (1898, Fourth Edition): 139. doi:10.1001/jama.1898.02450030041022

{6} Theodora Fragkou, Konstantina Goula, and Ourania Drakoulogkona, „History of Nephrology: The History of Gout Through Centuries”, Nephrology Dialysis Transplantation 30, supplement 3 (2015): iii377–iii380, 2015. doi:10.1093/ndt/gfv186.5.

{7} Oxford English Dictionary. 2nd ed. Oxford: Oxford University Press, 2004.

{8} George Nuki and Peter A. Simkin, „A Concise History of Gout and Hyper uricemia and Their Treatment”, Arthritis Research & Therapy 8, supplement 1 (2006): S1. doi: 10.1186/ar1906. Epub 2006 Apr 12.

{9} Julie Maurer, „Early Gout Is Bad for the Heart: Recent Research Context”, MedPage Today, November 28, 2019, https://www.medpagetoday.com/readingroom/acrr/generalrheumatology/83581; Yan Li et al., „Clinical Characteristics of Early Onset Gout in Outpatient Setting”, ACR Open Rheumatology 1, no. 7 (2019): 397–402. doi: 10.1002/acr2.11057. eCollection 2019 Sep.

{10} Jasvinder A. Singh, „Gout: Will the ‘King of Diseases’ Be the First Rheumatic Disease to be Cured?” BMC Medicine 14 (2016): 180. Published online 2016 Nov 11. doi: 10.1186/s12916-016-0732-1.

{11} C. George and D. A. Minter, „Hyperuricemia”, StatPearls [Internet]. Treasure Island (FL): StatPearls Publishing; updated July 20, 2021 – https://www.ncbi.nlm.nih.gov/books/NBK459218/.

{12} Jiunn-Horng Chen et al., „Serum Uric Acid Level as an Independent Risk Factor for All-Cause, Cardiovascular, and Ischemic Stroke Mortality: A Chinese Cohort Study”, Arthritis & Rheumatology 61, no. 2 (February 2009): 225–232. doi: 10.1002/art.24164; Erick Prado de Oliveira and Roberto Carlos Burini, „High Plasma Uric Acid Concentration: Causes and Consequences”, Diabetology & Metabolic Syndrome 4 (April 2012): 12. doi: 10.1186/1758-5996-4-12.

{13} Rashika El Ridi and Hatem Tallima, „Physiological Functions and Pathogenic Potential of Uric Acid: A Review”, Journal of Advanced Research 8, no. 5 (September 2017): 487–493. doi: 10.1016/j.jare.2017.03.003. Epub 2017 Mar 14.

{14} Ugyanott.