Susan Stephens

Csak egy futó kaland

Julia James

Kockázatos játék Las Vegasban

Janet Potter

A bébiszitter

Minden jog fenntartva. Jelen kiadvány bármely részét tilos a kiadó írásos engedélye nélkül módosítani, sokszorosítani, bármilyen elektronikus vagy gépi formában és egyéb módon közzétenni vagy terjeszteni, beleértve a fénymásolást, felvételkészítést és mindenfajta információtároló vagy -visszakereső rendszert; kivételt képez a kritikus, aki kritikájában rövid szakaszokat idézhet belőle. Ez a kiadvány a Harlequin Enterprises ULC-vel létrejött megállapodás nyomán jelenik meg. Jelen mű kitalált történet. A nevek, személyek, helyszínek és események a szerző képzeletének termékei, vagy fiktív módon alkalmazza őket. Bármely hasonlóság élő vagy halott személlyel, üzlettel, vállalattal, eseménnyel vagy helyszínnel teljes mértékben a véletlen műve, és nem a szerző szándékát tükrözi.

§ All rights reserved including the right of reproduction in whole or in part in any form. Without limiting the generality of the foregoing reservation of rights, no part of this publication may be modified, reproduced, transmitted or communicated in any form or by any means, electronic or mechanical, including photocopy, recording or any information storage and retrieval system, without the written permission of the publisher, except for a reviewer, who may quote brief passages in a review. This edition is published by arrangement with Harlequin Enterprises ULC. This is a work of fiction. Names, characters, places and incidents are either the product of the author’s imagination or are used fictitiously, and any resemblance to actual persons, living or dead, businesses, companies, events or locales is entirely coincidental and not intended by the author.

© Susan Stephens, 2018 – Vinton Kiadó Kft., 2026

Eredeti címe: Pregnant by the Desert King (Harlequin Mills & Boon, Modern Romance)

Magyarra fordította: Kiss Klára

© Julia James, 2019 – Vinton Kiadó Kft., 2026

Eredeti címe: Heiress’s Pregnancy Scandal (Harlequin Mills & Boon, Romance)

Magyarra fordította: Kiss Klára

© Jane Porter, 2019 – Vinton Kiadó Kft., 2026

Eredeti címe: Christmas Contract for His Cinderella (Harlequin Mills & Boon, Moder Romance)

Magyarra fordította: Kiss Klára

Nyomtatásban megjelent: a JÚLIA KÜLÖNSZÁM 136. számában, 2026

Átdolgozott kiadás

978-615-108-193-8

A Júlia különszám a Vinton Kiadó Kft. időszaki kiadványa.

A HARLEQUIN ® és ™ a Harlequin Enterprises Limited vagy a konszern leányvállalatai tulajdonában álló védjegy, amelyet mások licencia alapján használnak.

Magyarországon kiadja a Vinton Kiadó Kft., 2026

- A kiadó és a szerkesztőség címe: 1118 Budapest, Szüret u. 15.

- Felelős kiadó: dr. Bayer József

- Telefon: +36-30-300-9899; e-mail-cím: info@vintonkiado.hu

- Ügyfélszolgálat (megrendelés, reklamáció): elofizetes@hungaropress.hu; +36-30-447-6114 (munkanapokon)

- Előfizetés: https://hungaropress.hu/hu/romantikus-sorozatok

Kiadónk újdonságairól, a megrendelési lehetőségekről honlapunkon is tájékozódhat:

www.vintonkiado.hu

Az e-book formátumot előállította:

www.bookandwalk.hu

Susan Stephens

Csak egy futó kaland

ELŐHANG

Tadj megdöbbent, amikor meglátta a vörös ruhás nőt, aki éppen a konyhából jött ki.

– Kérem, bocsásson meg, nagykövet úr! – fordul a londoni diplomáciai képviselőjéhez, akivel éppen beszélgetett. – Váratlan esemény történt, és intézkednem kell.

– Természetesen, felség.

A nagykövet sietve felállt, már amennyire tekintélyes pocakja engedte, és udvariasan meghajolt uralkodója és munkaadója, Qalala emírje előtt. Tadj távozott az asztaltól, ahol inkognitóban ebédeltek.

Öles léptekkel elindult a vörös ruhás nő felé.

Ő megérezhette a jelenlétét, mert megfordult. Hirtelen elsápadt, és a szeme tágra nyílt, mintha kísértetet látna.

1. FEJEZET

Három hónappal korábban…

Lucy általában nyugodtan, ráérősen töltötte az ebédszünetét a mosoda melletti kávézóban. Aznap viszont mintha villán csapott volna belé. Közvetlenül előtte a pultnál egy hihetetlenül szexi pasas állt – magas, fekete, kicsit hosszú haj, kreol bőr és a legfeszesebb fenék, amit valaha látott. A közelében Lucy kicsinek és törékenynek érezte magát. Ez ritkán fordul elő vele, mert nem azok közé a nők közé tartozott, akiknek a fitneszmagazinok tippjei szólnak. Reménytelen betartani azokat a tanácsokat, amíg csokoládé létezik a világon!

– Előre engedjem?

Lucy majdnem elájult, amikor a férfi megfordult.

– Hozzám beszél?

A szexi fickó egyenesen a szemébe nézett. Lucy valósággal elolvadt.

– Maga következik? A többi vásárló is szeretne sorra kerülni.

Az eladónő nyers hangjára Lucy összerezzent. Sietve előrébb lépett, és természetesen nekiment a csodás pasinak.

– Miért nem ül le egy asztalhoz, mielőtt még forgalmi fennakadást okoz? – javasolta a férfi mély, bársonyos hangon, lenyűgöző akcentussal, miközben nagy, erős kezét Lucy vállára tette, hogy el ne essen. – A legjobb lenne, ha most rögtön – tette hozzá, amikor a lány csak néma ámulattal nézett fel rá. – Hozom az italokat, amíg ön keres nekünk egy asztalt.

Végül Lucy összeszedte magát.

– Ismerjük egymást?

– Nem hiszem – válaszolta a férfi, és ránézett. – Kávét? Teát? Forró csokoládét? Valami harapnivalót hozzá?

A többi vendég lassan türelmetlenkedni kezdett. Néhányan bosszús pillantásokat vetettek rájuk.

Lucy kényelmetlenül érezte magát. Ráadásul mindez a kedvenc kávézójában történik. De nem akart elmenekülni, mert akkor ez a férfi azt hihetné, hogy megfélemlítette.

Ki ez a fickó? Ha ki akarja deríteni, akkor valószínűleg meg kell innia vele egy kávét.

– Egy dupla eszpresszót kérek, alacsony zsírtartalmú tejjel.

Amikor a férfi megfordult, hogy leadja a rendelését, Lucy észrevette a sok kíváncsi pillantást. A fickó talán híres? Esetleg írtak róla az újságokban? Vagy talán ő is a mosoda ügyfele? Nem, mert akkor emlékezne rá. Egy ilyen férfit nem lehet elfelejteni. A kreol bőr és az izmos, kisportolt alak arra utal, hogy talán tengerész. Ezzel szemben azonban a lezser, de drága öltözet és a magabiztos viselkedés mást sugall.

Miközben a férfi a kávékra várt, újra megszólította Lucyt:

– Leülne egy asztalhoz? Már csak néhány üres hely maradt.

– Igenis, uram!

A lány tréfásan tisztelgett. Jó illata van, gondolta, mielőtt elindult szabad asztalt keresni. Tulajdonképpen nem nagyon kedvelte a domináns férfiakat. De ki tudna ellenállni egy ilyen sármos mosolynak, egy ilyen vidáman csillogó sötét szempárnak? Ő biztosan nem. Miért is tenné? Mi baj történhet ebben a zsúfolt kávézóban, ha megiszik vele valamit?

A mosodában dolgozó kolléganői állandóan panaszkodtak, hogy milyen rettenetesen unalmas az életük. Legalább lesz miről mesélnie az ebédszünet után.

Lucy régóta bujkált a világ elől. Hideg borzongás futott végig a hátán, amikor eszébe jutott erőszakos mostohaapja. Az anyja második férje gengszterfőnöknek bizonyult, aki egy bűnözőkből álló bandát irányított. Szerencsére rács mögé került. Pontosan oda, ahová tartozott.

Az anyja korábban ragaszkodott hozzá, hogy Lucy elköltözzön otthonról, mert mostohaapja emberei egyre többet zaklatták.

Szerencsére Lucy gyorsan barátokra lelt King’s Dockban.

Most odabiccentett két barátnőjének, majd hátranézett, és látta, hogy a jóképű férfi nemcsak az ő kávéját fizette ki, hanem egy idősebb házaspár rendelését is. Legközelebb egy fán rekedt macskát is megment, gondolta Lucy, és szarkasztikusan elmosolyodott. Nem bízott a férfiakban. De talán tényleg léteznek köztük tisztességesek is.

– Minden rendben? – kérdezte új ismerőse, amikor közelebb ért hozzá.

Még a homlokát ráncolva is elképesztően szexi volt.

– Igen, persze – válaszolta Lucy gyorsan.

Nem kerülte el a figyelmét, hogy mindenki megbámulja a férfit. Magas és határozott, mint a mostohaapja, de ebben kimerült minden hasonlóság. A mostohaapja kegyetlen zsarnok volt, vagyis pont az ellenkezője új ismerősének, ha igaz a mondás, miszerint a szem a lélek tükre. Ás ebben a csábító szempárban csak forró vágyat látott.

Lucy jólesően megborzongott.

– Üljön már le végre! – mondta mosolyogva a vonzó férfi. – Tehetsége van ahhoz, hogy az útban legyen.

Lucy sietve helyet foglalt.

Kicsit arrébb kellett tolnia az asztalt, hogy a jól megtermett férfi is elférjen.

A nap mégiscsak jól alakul, gondolta Tadj, miközben tekintetét a csinos lányra szegezte. Az alakja fantasztikus, és ezt még a vastag téli öltözék sem tudta elrejteni. Még lenyűgözőbbnek találta azonban a természetességét. Jóleső változatosság azokhoz a nőkhöz képest, akik körülrajongták, és abban reménykedtek, hogy feleségül veszi, vagy legalább beengedi az ágyába őket.

A nap folyamán Tadj a kikötőben sétálgatva ütötte el az időt. Este hivatalos a Sapphire-ra, a barátja, Khalid sejk jachtjára, ahol partit tartanak. Mielőtt azonban újra kötelességeinek szentelné magát, inkognitóban el akart vegyülni az emberek között.

Izgalmasnak találta, hogy együtt lehet egy nővel, akinek nyilvánvalóan fogalma sincs róla, ki ő. És talán nem is lenne különösebben lenyűgözve, ha tudná. Ez még érdekesebbé tette a helyzetet.

Az éjszakát a Sapphire-on szándékozott tölteni, és egy idegen ágy mindig melegebb, ha megoszthatja egy csinos lánnyal.

– Tényleg jól érzi itt magát? – kérdezte most Lucy. – Mindenki megbámulja. De mondja, ismerem én magát?

– Most már ismer. A kérdésére válaszolva: igen, nagyon jól érzem itt magam.

– Csak egy kérdésre válaszolt – vágott vissza a lány.

– Igaz.

Valósággal szikrázott köztük a levegő. Tadj különösen vonzónak találta a lányban, hogy nyilvánvalóan egyáltalán nem tart tőle. Fele akkora, mint ő, jóval fiatalabb, ennek ellenére erőt, határozottságot sugárzott.

– Ízlik a kávé? – kérdezte Lucy, hogy megtörje a csendet.

– Kiváló – válaszolta Tadj halkan, és mélyen a lány szemébe nézett.

Egy elképzelhetetlenül gazdag arab állam uralkodójaként már sok nőt megismert, akiket aztán többnyire gyorsan el is felejtett. De még soha egyetlen nő sem ragadta meg ennyire a képzeletét.

A lány a kopott kabát alatt pamutpulóvert viselt. Tadj arra gondolt, hogy egy testhezálló ruha jobban kiemelné alakját. Alig várta, hogy addig csókolja ezt az elragadó nőt, amíg a tekintete elhomályosul, és elolvad a karjaiban.

– Tényleg nem kellett volna – mondta Lucy, amikor Tadj megkérte a pincérnőt, hogy töltse újra a csészéjüket.

– De én így akarom.

– Mindig megkapja, amit akar?

– Többnyire. Hogy hívják?

– Lucy. Lucy Gillingham.

A név nem mondott neki semmit. Tadj úgy döntött, bevonja a biztonsági embereit, hogy nyomozzák le a lány hátterét.

– Vigyázzon! – A teletöltött kávéscsészére mutatott. – Forró.

– Mindig óvatos vagyok – válaszolta a lány.

A szokatlanul sűrű fekete szempillákkal keretezett jádezöld szempár szinte macskaszerűvé tette.

– Elnézést.

A térdeik összeértek, és Lucy kissé hátrahúzta a székét.

– Nem történt semmi.

Tadj kinyújtotta hosszú lábát anélkül, hogy megérintette volna a lányt. Lucy mégis nagyon intimnek érezte ezt a közelséget, és elpirult.

– Gyönyörű a hajad – jegyezte meg Tadj, áttérve a tegezésre.

– Neked meg nagy a lábad – vágott vissza a lány, és egy kicsit még hátrébb húzta a széket, hogy elkerülje a testi kontaktust.

Lucy gesztenyebarna haja fiúsan rövidre volt vágva. A szigorú frizura kiemelte erős személyiségét. Hajának a színe Tadjban a cotswoldsi vidéki háza kertjének őszét idézte, amikor a levelek tüzes vörösre váltanak. Lucyban is tűz égett. Vajon ez az ágyban is megmutatkozik?

– Máris sokkal jobban vagyok – mondta a lány, miután felhajtotta a kávét. – Nem tudom, veled mi a helyzet, de velem semmit sem lehet kezdeni, mielőtt megittam volna egy csésze jó erős feketét.

– Velem kávé nélkül is lehet kezdeni valamit.

Lucy természetesen tudta, mire gondol. Az arcába szökött a vér. Tadj jót mulatott a zavarán.

A lány nem számított rá, hogy a kávézás is ilyen kétértelmű lehet. Kár, hogy nem tudja, ki ez a lenyűgöző férfi.

– Új itt King’s Dockban?

Remélte, hogy az idegen most majd mesél magáról.

– Kérsz még egy kávét? – tudakolta a férfi ehelyett, és elengedte a füle mellett a kérdést.

– Igen.

Amíg a férfi rendelt, Lucy elképzelte, ahogy egy fehér homokos tengerparton fekszik, csokoládét eszeget, és Bellinit iszik ennek a titokzatos férfinak a társaságában. Utána pedig jöhet a forró szex… A részleteket később kitalálja.

– Minden rendben? – kérdezte a férfi, amikor Lucy homloka ráncba szaladt.

– Nem teljesen. Te tudod a nevem, de én még mindig nem tudom a tiédet. Van valami titkod?

A férfi felnevetett, fekete szeme vidáman csillogott, és nevetőráncok jelentek meg a szája sarkában. Napbarnított arca enyhén borostás volt. A látványtól Lucy szíve gyorsabban kezdett verni. Ez a férfi maga a megtestesült csábítás.

– A nevem Tadj.

Az ellenállhatatlan mosoly újra felragyogott, de Lucy figyelmen kívül hagyta. Ehelyett alaposan szemügyre vett Tadjot. Sűrű, fekete haja a gallérjáig ért, az arcát pedig mintha kőből faragták volna. Bármely művész megtiszteltetésnek érezné, ha megfesthetné ezt a gyönyörű férfit. Tadj valószínűleg alig tudott menekülni a nők elől.

Lucy elképzelte, milyen lenne érezni a fekete borostát a bőrén. Akaratlanul fészkelődni kezdett a széken.

– Tadj – ismételte meg, hogy leplezze a zavarát. – Szépen hangzik.

A férfi továbbra is rezzenéstelenül nézte, derűs arckifejezéssel. Lucy elvörösödött, és újabb fantáziaképek jelentek meg a lelki szemei előtt.

– Oké, most már tudom a neved, de még mindig nem tudom, mivel foglalkozol.

– Igaz.

– Nem vagy túl beszédes. – Lucy összeszűkítette a szemét. – Pedig tényleg érdekel.

– Tényleg nem vagyok túl beszédes.

Most mindketten nevettek.

– Nos? – kérdezte végül Lucy, és a kávéscsésze pereme fölött nézett a férfira.

– Mit szeretnél tudni?

– Mindent.

– Nincs annyi időnk.

– Aggódnom kéne, amiért folyton kitérsz a válasz elől?

– Itt? – Tadj körülnézett a zsúfolt kávézóban. – Nem hiszem.

De később? Nem, nem lesz később. Lucy mégis többet akart tudni a férfiról, ezért taktikát váltott.

– Mi szél hozott King’s Dockba?

– Régi barátok és üzleti ügyek.

– Érdekes.

– Nem, valójában nem. – Tadj hátradőlt. – King’s Dock csak egy jó találkozóhely.

Kihívóan felhúzta a szemöldökét, mintha további kérdésekre számítana.

Lucy a táskájáért nyúlt.

– Akkor nem tartalak fel tovább.

– Egyáltalán nem tartasz fel.

Tadjnak esze ágában sem volt, hogy elengedje a zsákmányát.

Egymás szemébe néztek, és Lucy hátán izgató borzongás futott végig. Tetszett neki ez a játék – akárcsak a férfinak.

– Te akartad, hogy egy asztalhoz üljünk, most pedig cserébe a társaságomért információkat várok el tőled.

– Tényleg? – Tadj nevetett. Egyre jobban tetszett neki ez a lány. Eddig csak kevés nőnek sikerült megnevettetnie. A lány humorérzéke egyszerűen elbűvölő. – Nem kényszeríthetsz semmire – mondta, mire Lucy játékosan duzzogva lebiggyesztette a száját.

– Miért vagy ilyen fukar az információkkal? Á, már tudom! – A lány arca felragyogott. – A titkosszolgálatnak dolgozol.

– Vagy egyszerűen csak iszom a kávémat.

– Milyen unalmas! Az én verzióm jobban tetszik.

– Oké. Biztonsági területen dolgozom – árulta el végül Tadj.

Nem is volt hazugság. Az egyik cége valóban a bolygó leghíresebb embereinek védelmét látta el. Személyes érdeke volt, hogy csak kiváló szakembereket alkalmazzon.

– Aha. – Lucy hátradőlt. – Most már minden világos.

– Éspedig?

– Hogy miért vagy ilyen titkolózó. Gondolom, valamelyik kövér potentát biztonságáért felelsz a hatalmas luxusjachtján – találgatott Lucy, és a kikötőben horgonyzó hajókra mutatott, amelyek fehér szellemekként rajzolódtak ki a szürke horizonton. – Milyen érzés a szupergazdagoknak dolgozni, James Bond?

A lány naivitása ellenállhatatlan volt. Annyira ártatlannak tűnt, hogy Tadj úgy döntött, őszinte lesz vele.

– Bevallom, hogy én is közéjük tartozom.

– A kövér potentátok közé? – Lucy annyira megdöbbent, hogy James nevetni kezdett. – Komolyan beszélsz?

– A hitetlenkedő arckifejezésed sérti az egómat.

– Ez mindent megváltoztat. Az arckifejezésemről pedig nem tehetek.

– Miért nézel másképp rám, csak mert van pénzem?

– Még nem alkottam rólad véleményt.

– Túl kevés időd volt ehhez.

Tadjnak be kellett vallania, hogy pénzügyek érzékenyen érintik. Elhunyt nagybátyja gyakorlatilag kifosztotta az államkincstárat. Amikor ő trónra lépett, Qalala a csőd szélén volt. Saját forrásaiból tette rendbe az ország pénzügyeit. Ezek után annak a lánynak a családja, akit a születése óta neki ígérték, azonnali házasságot követelt. Egy vagyonba került, hogy kivásárolja magát. Inkább szeretőt tartott, mint hogy megházasodjon. Előbb-utóbb azonban meg kell hoznia a nehéz döntést, meg kell nősülnie, hogy törvényes örököse legyen. Így írja elő Qalala alkotmánya. De arra még van idő. Mert most el kell csábítania ezt a macskaszerű, akaratos lányt.

2. FEJEZET

– Ha ennyi pénzt keresel a biztonsági cégednél…

Mi jön most? – gondolta Tadj izgatottan, amikor Lucy évődő pillantást vetett rá.

–… akkor kölcsönadnál nekem?

A férfi tudta, hogy csak ugratja, de óvatos akart lenni, hátha mégis kiderül, hogy ez a lány is olyan, mint a többiek.

– Legalább tíz fontot a következő fizetésedig? – Lucy csábos pillantással próbálta meggyőzni a férfit, de aztán nem tudta visszatartani a nevetést. – Látnod kéne az arcod! – kacagott vidáman, és hátradőlt.

Tadj szigorúan nézett rá.

– Most az egyszer megúszod.

– Miből gondolod, hogy lesz legközelebb? – vágta rá a lány.

Szellemes, villámgyors észjárású és gyönyörű – veszélyes kombináció. Tadj azt kívánta, bárcsak valami lazább öltözéket viselne, és nem ezt a szűk farmert, ami most még szűkebb lett.

– A tapasztalat mondatja velem.

Lucy az állát a tenyerébe támasztotta, és mélyen Tadj szemébe nézett.

– Tehát nem kapok még nevetséges tíz fontot sem?

Tadj a pénztárcájáért nyúlt.

– Ne merészeld! – Lucy villámló szemekkel nézett rá.

– Csak a kávét akarom kifizetni – válaszolta a férfi ártatlanul.

– Az rendben van. De hadd mondjak valamit, James Bond: nem kell a pénzed. Nagyon jól boldogulok egyedül, és a kávémat is magam fizetem. Tartsd meg a pénzed a következő kávéházi kalandodra.

– Nem valószínű, hogy lesz olyan.

– Miért nem? Túl nagy biztonsági kockázat idegenekkel szórakozni?

– Valami ilyesmi.

Tadj kíváncsian nézett a lányra. Nyilvánvalóan még mindig fogalma sincs arról, hogy ki ő.

– A te munkádban biztosan nem lehet elég óvatos az ember – találgatott Lucy.

– Az én feladatom egy ország biztonságáról gondoskodni.

– Hatalmas feladat.

– Így is mondhatjuk.

– Biztosan komoly befolyással rendelkezel, pedig nem látszik rajtad.

Tadj alig tudta visszatartani a nevetését.

– Köszönöm.

– Örülök, hogy találkoztunk, de most mennem kell. Ugyanis a dolgozó néphez tartozom.

Lucy a táskájáért nyúlt, és fel akart állni.

– Hol dolgozol? Elkísérlek egy darabon.

Tadj még nem akarta még elengedni a lányt.

– Miss Francine mosodájában – válaszolta Lucy kihívó hangon.

Aha, tudni akarja, hogy én is azok közé az arrogáns sznobok közé tartozom-e, akik a luxusjachtjaikkal itt horgonyoznak. Ha most valami rosszat mondok, faképnél hagy, gondolta Tadj.

– Az a mosoda közvetlenül a kikötőben van? – kérdezte tüntetően közönyösen.

Idefelé elhaladt a forgalmas üzlet előtt.

– Pontosan. – A lány pimaszul elmosolyodott. – De már nem kővel és mosódeszkával dolgozunk a parton.

– Jó tudni. És pontosan mit csinálsz ott?

– A vasalás és a csomagolás a feladatom.

– Jól végzed a munkád?

– Arra mérget vehetsz.

Mindketten nevettek. Egyikük sem gondolta volna, hogy egy kávé mellett ilyen kötetlenül el lehet beszélgetni.

– Sajnálom. – Lucy bocsánatkérő mozdulatot tett karcsú kezével. – Nem akartalak megsérteni, de biztos akartam lenni benne, hogy nem azok közé az öntelt, gazdag fickók közé tartozol-e, akik szeretnek King’s Dockban flangálni.

– Nem tartozom közéjük – válaszolta Tadj szárazon.

– Ha nem vagy jachttulajdonos, akinek nincs jobb dolga, mint elszórni az örökségét, akkor minden rendben.

– Talán problémáid vannak a pénzzel?

Átverekedték magukat az emberek között a kijárat felé.

– Nem erről van szó, de minden épeszű ember törődik a pénzzel.

– Biztosíthatlak, hogy a pénzemet magam kerestem. Mindössze egy hatalmas adóssághegyet örököltem.

– Valami biztosan nem stimmel veled. Senki sem lehet tökéletes – mondta Lucy gyanakodva, amikor elérték a kijáratot.

– Nyugodtan kereshetsz bennem hibát – válaszolta Tadj, és szexin vigyorgott.

– Nem igazán örülnél neki – nevetett Lucy. – Egyébként ki hagyta rád azt a hatalmas adóssághegyet?

– A nagybátyám.

Tadj udvariasan tartotta a lánynak az ajtót. Furcsa, hogy ilyen nyíltan beszél valakivel, főleg ilyen rövid ismeretség után.

– Ezek szerint becsületes emberként kiegyenlítetted az adósságokat – állapította meg Lucy, és megborzongott a kinti jeges levegőn.

Tadj kurtán bólintott. Szerencsére akkoriban már vagyont szerzett a technológiai üzletágban. Különben Qalala jövője sötéten alakul, nem tudta volna emelni a népe életszínvonalát, és megmenteni a nagybátyja által kifosztott zafírbányákat.

– A nagybátyám szinte tönkretette a családi vállalkozást – mesélte Tadj, miközben a mosoda felé tartottak.

– Szóval te mentetted meg. – Lucy lenyűgözve hallgatta.

– Ahhoz képest, hogy alig ismerjük egymást, úgy látom, hiszel nekem – jegyezte meg Tadj.

A lány átható pillantást vetett rá.

– Igen, és magam is csodálkozom.

Tadj is furcsának találta, és legszívesebben mindent elmesélt volna imádott szülőhazájáról. A Lucyval való találkozás valósággal felrázta. Az államtanács azt követelte tőle, hogy olyan házasságot kössön, amelyből mind Qalala, mind a felesége országa gazdasági hasznot húz. Pusztán üzleti kapcsolat lenne. Egy szerető viszont szabadon elmondhatja a véleményét, ahogy a lány tette.

– Most már sok mindent tudsz rólam. És most hogyan tovább, Lucy?

– Szeretnék még többet megtudni.

– Az várhat – mondta Tadj, amikor elérték a kikötőt.

– Már megint azt feltételezed, hogy újra találkozunk. Legalább áruld el, honnan jöttél. Szerintem egy napos országból.

– Egy távoli országból.

– Lehetne egy kicsit pontosabban?

– Hogy mesélhess a barátnőidnek?

– Vagy talán azért, mert érdekel, James Bond?

Mit mondhatna? – töprengett Tadj. Hogy a saját erejéből lett milliárdos? Lucyt láthatóan nem hatja meg a pénz, tehát ezzel nem növelné az esélyeit. És Tadj nagyon szeretett volna még egy kicsit a lánnyal maradni. Vagy mondja el, hogy annak idején playboyhercegnek hívták? Vagy hogy a népe nem hitt benne? Qalala polgárai korábba nem sejtették, hogy ő csak az alkalmat várta, hogy szolgálhassa szeretett hazáját. A kitűnő üzleti érzékével Tadjnak sikerült megmentenie Qalalát, és olyan infrastruktúrát felépítenie, amely minden lakosának a javát szolgálta. Neki Qalala volt mindig is az első.

– Most ki az, aki álmodozik? – kérdezte Lucy tréfásan.

Mielőtt átkeltek az úton, Tadj belekarolt. Magától értetődő gesztus volt.

Csodás ez a pasi! Melyik nő ne lenne oda érte? Lucy még soha nem érezte még ilyen biztonságban sehol, mint a férfi oldalán.

– Vigyázz! – kiáltotta Tadj hirtelen, és épp időben megakadályozta, hogy a gondolataiba merült Lucy megbotoljon a járdaszegélyben.

– Attól félek, itt elválnak útjaink – mondta a lány, amikor már csak néhány lépés választotta el a mosodától.

– Félsz? – Tadj hitetlenkedve rázta meg a fejét. – Szerintem te nem félsz semmitől.

– Nem lennék olyan biztos ebben. De tőled tényleg nem félek.

– Örömömre szolgál. – Tadj meghajolt. – Mondd, tényleg már vissza kell menned dolgozni?

Furcsa, mert Lucy is épp ezt kérdezte magától. De nem akarta megkönnyíteni a férfi dolgát.

– Igen, sajnos. Talán még összefutunk.

– Mikor?

Tadj kérdése váratlanul érte a lányt.

– Hamarosan – válaszolta Lucy kitérően, és a szíve hevesen dobogott. – Örülnék neki – tette hozzá fesztelenül. – Egyébként nem kell elkísérned az ajtóig.

– El akarlak kísérni.

– Mindig megkapod, amit akarsz?

– Mindig.

A válasz hallatán pillangók repkedtek Lucy gyomrában, és fantáziája ismét csodálatos, tiltott jeleneteket festett le előtte.

Megköszörülte a torkát.

– Köszönöm a kávét.

– Még egy dolgot szeretnék tudni.

– Mit?

– Mit tennél, ha a világ összes pénze a tiéd lenne?

Lucy habozás nélkül rávágta:

– Új gépeket vennék a mosodába, és gondoskodnék arról, hogy Miss Francine végre elmehessen nyaralni. – Összehúzta a szemét. – Mi van? Talán valami furcsát mondtam?

– Nem, pontosan ilyesmire számítottam. – Tadj megvonta a vállát, és vidáman mosolyogva nézett a lány szemébe. – Nemes szándék.

– De te nem vagy a mesebeli dzsinn, aki teljesíti minden kívánságomat.

– Ki tudja.

– Nem vagy az.

Lucy megrázta a fejét, és elővette a pénztárcáját a táskájából.

– Mit csinálsz? – kérdezte Tadj gyanakodva.

– Kifizetem a kávémat. Nem szeretek tartozni senkinek, és te már eleget fizettél az életben. Tessék! – Egy bankjegyet nyomott a férfi kezébe.

– Oké, ha visszafelé elmegyek a kávézó mellett, leteszem az asztalra borravalónak.

– Jó ötlet. Na most már tényleg mennem kell dolgozni!

– Ne felejtsd el ma este!

– Mi lesz ma este?

– Találkozunk.

– Nem is tudom. Munka után még tanulnom kell.

– Mit? – kérdezte Tadj érdeklődve.

– Művészettörténetet tanulok. Az álmom, hogy egy múzeumot vezessek vagy restaurátorként dolgozzak.

Tadj elgondolkodva nézett rá.

– Lenyűgöző. – Amikor elkapta Lucy türelmetlen pillantását, gyorsan hozzátette: – Bocs, nem akarlak feltartani. Ja, majd elfelejtettem! Koktélruhába gyere!

– Már mondtam, hogy nem érek rá.

– De el kell kísérned a partira.

– Nem kell.

Jó móka vitatkozni Tadj-dzsal. Különösen, amikor ilyen szemtelenül vigyorog rá.

– De igen!

– Nem.

– A parti a Sapphire-on lesz.

– Tényleg? Akkor muszáj veled mennem.

– Pontosan. – Tadj összeszorította a száját.

Vajon milyen érzés lehet, ha ezek az ajkak megcsókolnak? – álmodozott Lucy.

– A barátom, Khalid sejk meghívott, és te a vendégem vagy – magyarázta Tadj.

– Nem érek rá.

– Ugyan már! Elképzelni sem tudnék kellemesebb partnert. Biztosan sokat fogunk nevetni.

Menjen el egy luxusjachton rendezett partira? – morfondírozott Lucy. Túl kockázatos. Mi van, ha a jacht az éjszaka közepén kihajózik?

– Üdítő jelenség vagy, Lucy. Kimondod, amit gondolsz. Melletted az ember tudja, mire számíthat. Fogalmad sincs, milyen ritka ez.

A lány elgondolkodva nézett rá.

– Nagyon meggyőző tudsz lenni, Tadj.

A férfi arca felragyogott.

– Akkor megegyeztünk? Ma este a vendégem leszel.

Lucy nagy levegőt vett.

– Rendben. Nyertél.

– Szuper! – Tadj megkönnyebbülten nevetett. – De ne várakoztass meg, amikor este érted megyek!

– Most meg feltételeket szabsz? Mit képzelsz? Nem megyek veled sehova! A józan eszem is azt súgja, hogy ne tegyem. Hiszen egyáltalán nem ismerlek.

– Minden kapcsolat elkezdődik valahol…

Tadj olyan szexi volt, ahogy lazán a mosoda bejárati ajtajának támaszkodott. Ha elfogadja a meghívását, legalább később elmesélheti a kolléganőinek, milyen a Sapphire. Ezenkívül kielégítheti a kíváncsiságát, és még többet megtudhat a férfiról. Valószínűleg egész életében bánná, ha elszalasztaná ezt a lehetőséget.

– Nem is tudom, hogy ma este a jachton kockára tegyen-e az erényemet.

– Az erényedet? – kérdezte Tadj vigyorogva. – Nem tudtam, hogy azt kínálod.

– Nem is kínálom. – Lucy elutasító pillantást vetett rá.

– Kár – válaszolta Tadj halkan, és alig tudta visszatartani a nevetését.

Semmi baj nem történhet velem, gondolta Lucy. És az ember az életében csak egyszer kap ilyen meghívást.

– Rendben, veled megyek.

– Nagyszerű!

Tadj diadalmas mosolya olyan szexi volt, hogy Lucy forró lüktetést érzett a lába között. Nem is hallotta a következő mondatot.

– Tessék?

– Azt mondtam, ma este nem kell tiara. Ez csak egy kötetlen koktélparti lesz.

– Milliárdosok között? – kérdezte a lány évődve, nevetett, és kinyitotta a mosoda ajtaját.

– Légy pontos! – kiáltott még a férfi után.– Hideg van ahhoz, hogy sokáig várakozzak odakint.

3. FEJEZET

Mit tett?

Lucy alig tudta elhinni, mibe egyezett bele. Tadj perzselő pillantásai nélkül ez nem történt volna meg. Miért érezte magát olyan jól vele, mintha már régóta ismerné?

A mosoda feletti, apró bútorozott szobájában ült az ágyon, és öltözködött. Most már udvariatlanság lemondani a partit. Egyébként meg érdekes lehet elmerülni a gazdagok és szépek világában. A mosodában dolgozó barátai már alig várják a beszámolóját.

A ruhaválasztás nem okozott problémát. Csak egy ruhája volt, ami alkalmas egy ilyen eseményre. Élénkpiros, és valójában nem illett a gesztenyebarna hajához meg a szeplőihez. Eddig csak egyszer viselte, Miss Francine karácsonyi partiján, amikor minden alkalmazott szépen felöltözött.

Lucy merengve bámult maga elé. Tadj idősebb nála, nyilvánvalóan nagyvilági ember és gazdag, így biztosan megszokta az elegáns partnernőket. Az ő baja! – gondolta Lucy, felállt, és belebújt a kissé rövid, kissé szűk ruhába, amit leárazáson vett.

Tadjot harminc év körülire becsülte, ő maga huszonhárom, és nem mondható nagyvilági embernek. Egyelőre még sikeresnek sem, de egy nap majd az lesz. Végül is van tető a feje felett, és barátai, akikre mindig számíthat. Mi lehet ennél fontosabb?

Kizárt, hogy a kikötő legpompásabb szuperjachtján tartott parti miatt költségekbe verje magát! Elszántan felszegte az állát.

Ebben a pillanatban a barátnői rontottak be a kis szobába.

– Láttunk! – kiáltották egyszerre.

– Tényleg?

– Igen. King’s Dock legvonzóbb pasijával.

– Aha. Valóban megismerkedtem valakivel – ismerte be Lucy. – Meghívott egy kávéra. Ennyi volt.

– Nem találkoztok újra? – A barátnői cinkos pillantásokat váltottak.

– Nem mondtam ilyet.

A barátnői nevetni kezdtek.

– Mi van? – kérdezte Lucy meglepődve.

– Fontos az is, amit nem mondtál. Talán még te sem tudod.

– Mit nem tudok

– Nem mutatkozott be? – kérdezte a legjobb barátnője.

– De igen. Tadjnak hívják, és nincs semmi rejtegetnivalója.

Vagy mégis? A bizonytalanság újra elhatalmasodott Lucyn. A bűnöző mostohaapja is nagyon elbűvölő tudott lenni, ha akart, és könnyedén meg tudta vezetni az embereket. Nem látszott rajta, milyen kegyetlen és erőszakos. És most hosszú börtönbüntetését tölti.

– Ennek a Tadjnak van vezetékneve is, Lucy? – kérdezte egy másik barátnő.

A név említésére Lucy lelki szemei előtt megjelent Tadj vonzó arca.

– Nem tudom a vezetéknevét – válaszolta halkan. – Megszokott dolog, hogy ismerkedéskor az emberek csak a keresztnevükön mutatkoznak be.

– Mesélt a munkájáról?

– Igen, biztonsági területen dolgozik.

A mostohaapja szeme olyan volt, mint a cápáé – fekete, hideg, gonosz, áthatolhatatlan.

Tadj szemében csak melegséget, kedvességet és derűt látott. És persze forró vágyat. De most inkább nem akart a lángoló pillantásokra gondolni.

– Szóval láttatok egy férfival. Na és?

Lucy kihívó mosollyal nézett körbe.

– Nem akármilyen férfival, hanem Qalala emírjével – magyarázta a legjobb barátnője.

Lucy megdermedt.

– Mit mondtál?

Biztosan rosszul hallotta. Tadj nem lehetett Qalala emírje, vagy igen? Miért nem olvas újságot? Nagyon ostobának érezte magát.

– Ugyan már, Lucy! Mesélj! Milyen Qalala emírje?

– Fogalmam sincs. Jó benyomást tett rám.

– A pasi hihetetlenül szexi – jegyezte meg az egyik lány.

A többiek egyetértően bólogattak.

– Meglehet – ismerte el Lucy.

– Sokat szerepel az újságokban. Nem láttad róla a fotókat? Lucy megrázta a fejét.

– Az a férfi egy szexisten! – áradozott egy másik lány, és Lucy orra alá dugott egy cikket.

Lucy nagy levegőt vett, amikor meglátta a fotót, amelyen Tadj fürdőnadrágban pózolt.

– Vagy világbajnok úszó, vagy szeret dicsekedni az alakjával– mondta a barátnője.

– Hagyd abba! Csak kávét ittam vele, semmi más.

– Ha egyszer én mennék el kávézni vele, biztonságosabb lenne az emírnek, ha a testőre a közelében maradna – jegyezte meg az egyik lány, és kuncogott, amikor Lucy válla fölött egy pillantást vetett a fotókra. – Itt az áll, hogy egyike a híres „zafírsejkeknek”– tette hozzá ámulva. – Azt mondják, elképesztően gazdagok.

Lucy pulzusa meglódult. Tadj tehát nemcsak úszik a pénzben, hanem befolyásos, előkelő származású férfi. Ha visszautasítja a meghívását, gyávának fogja tartani. Ráadásul nincs meg a mobilszáma sem.

– A qalalai emír – suttogta csodálkozva, és megpróbálta összeegyeztetni a kis kávézóban történt véletlen találkozást azzal a ténnyel, hogy a férfi egy világhíres sejk. – Fogalmam sem volt róla.

Rövid töprengés után arra az elhatározásra jutott, hogy nem érdekli a férfi státusza. Végül is Tadj hívta meg, nem Qalala emírje.

Megpördült.

– Szeretnék csinos lenni, segítetek?

– Persze! – kiáltották a barátnői kórusban.

Most már nincs visszaút.

Tadj fog majd csodálkozni, gondolta Lucy elszántan. Mindennek a teteje, hogy biztonsági szakértőnek adta ki magát, ahelyett hogy megmondta volna az igazat!

– Van egy ujjatlan ruhám, de nincs magas sarkú cipőm. Kell egy estélyi táska is, hogy beletehessem a rúzst és a buszjegyre való aprót.

A barátnői elsiettek, hogy megkeressék ezeket a holmikat. Lucy pedig szentül megfogadta, hogy legkésőbb éjfélre a saját ágyában lesz.

Eddig mindig nagyon biztos volt magában, ha randiról volt szó, Lucy esetében azonban Tadj kételkedett, hogy a lány valóban eljön-e. Gondolataiba mélyedve lépett fel a barátja jachtjára. Lucy különleges és kiszámíthatatlan. Rosszul érintené, ha nem jönne el.

– Minden nő különleges, barátom – mondta Khalid sejk, amikor üdvözölte Tadjot a Grand Salonban.

Khalid talán gondolatolvasó? – rezzent össze Tadj.

Bár általában szívesen beszélgetett a barátjával, aznap este szótlan volt, mert csak Lucyra tudott gondolni. Ezért csak kurtán elmosolyodott, és felsétált a fedélzetre. Talán meglátja valahol odakint.

De Lucynak nyoma sem volt sehol. Nyilván úgy döntött, hogy ma este inkább tanul.

– Mit lehet kezdeni egy rejtélyes nővel? – kérdezte Khalidtól, aki követte a fedélzetre.

– Feküdj le vele! – javasolta a sejk.

– Az nem visz előre.

– De kezdetnek nem rossz – somolygott Khalid. – A jacht tökéletes helyszín egy nő elcsábításához. – Az Aranylakosztály a tiéd – tette hozzá, és jelentőségteljesen hunyorított. – Ki kéne használnod a lehetőséget.

Mindketten cinkosan felnevettek.

– Az egy igazi szentély. És azok az erotikus festmények a falakon!

– Azok a képek teljesen ártalmatlanok.

– Ahogy hallgatlak, szinte az az érzésem, hogy össze akarsz hozni azzal a nővel – válaszolta Tadj gyanakodva.

– Ostobaság! Most hallottam róla először. De sok sikert, barátom! Nem ő lenne az első nő, akit elcsábítanak az Aranylakosztályban.

– A nőket valószínűleg az erotikus képek inspirálják – jegyezte meg Tadj szárazon. – De ez a lány más.

– Miben más? Hiszen ő is nő, nem? – Khalid nevetett, amikor meglátta Tadj felháborodott pillantását. – Nagy bajban vagy, haver.

Tényleg bajban vagyok, gondolta Tadj, amikor végre kiszállt a jacht medencéjéből. Még a rekordidő alatt leúszott számtalan hossz sem tudta elterelni a figyelmét. Minden gondolata továbbra is Lucy körül forgott.

Frusztráltan megragadott egy fürdőlepedőt, és megtörölközött. Mi ütött belé? Eddig mindig a nők voltak azok, akik megőrültek érte. Úgy tűnik a szerepek felcserélődtek.

Lucy fiatal és természetes, nem alkalmazza azokat a trükköket, amelyekkel a tapasztalt nők megpróbálják meghódítani a férfiakat. Szellemes, mesterkéletlen, kissé provokatív modora egyszerűen ellenállhatatlanná teszi. Pontosan olyan lány, amilyenre a legkevésbé van szüksége. Azok a nők, akikkel általában körülvette magát, tudták, mire vállalkoznak, és nem okoztak gondot, amikor szakított velük. Lucy nem tartozik ebbe a kategóriába. Az ártatlanságnak ára van.

Tadj újabb pillantást vetett az órájára. Az alkalomhoz illően öltözött, és most türelmetlenül várta, hogy elindulhasson Lucyért. Még tesztoszteronvezérelt tinédzserként sem várt ennyire egyetlen randit sem.

Végül eljött a pillanat. Leszállt a hajóról, és már messziről meglátta Lucyt, aki a mosoda előtt várta. Izgatottan meggyorsította lépteit.

– Van mit megmagyaráznod nekem – üdvözölte a lány.

Tadj belélegezte virágos illatát, és kissé megszédült.

– Elkéstem volna?

Demonstratívan a karórájára pillantott.

– Hagyd abba a játszadozást!

– Jó estét neked is! – válaszolta Tadj halkan, és újra a lány szemébe nézett.

– Jó estét, felség!

– A nevem Tadj.

– Te vagy Qalala emírje.

Tadj legszívesebben megcsókolta volna a lány telt ajkát, de csak magához húzta.

– Mit művelsz? – tiltakozott Lucy.

– Mit változtat rajtam a cím?

– Mindent.

Tadj megcsókolta, a lányt, és érezte, hogy meglódul a pulzusa. Nagyon nehéz volt, de vonakodva elengedte, és suttogva mondta:

– Kezdjük elölről! Jó estét!

– Jó estét, felség! – válaszolta a lány, és derűsen nézett a szemébe. – Kíváncsi vagyok, hogyan fogja visszaállítani a szavahihetőségét.

Lucy végigsimította nyelvével csóktól megduzzadt ajkait.

– Több toleranciára számítottam.

– Tőlem? – kérdezte Lucy meglepetten.

– Igen. – Tadj a karját nyújtotta. – Megyünk? – kérdezte, és a kikötő felé biccentett.

A Sapphire valóban lenyűgöző jacht volt, ezt még Lucynak is el kellett ismernie. Fényesen kivilágítva várta a vendégeket. A szervezők és a személyzet egész nap fáradhatatlanul dolgoztak, hogy a hajót mesebeli helyszínné varázsolják.

Lucy hamar megfeledkezett a haragjáról.

– Mostantól csak az igazat akarom hallani tőled. Nincs több meglepetés! – suttogta Tadjnak, mielőtt elérték a biztonsági láncot. – Ha nem ígéred meg, azonnal visszafordulok.

– Ha így nézel rám…

– Akkor mi lesz?

Akkor megígérne bármit a világon. Tadj azonban ezt nem mondta ki hangosan, csak jelentőségteljesen megvonta a vállát.

– Tényleg te vagy Qalala emírje? – kérdezte Lucy, miután a biztonsági tiszt beengedte őket.

– Igen.

– Le vagyok nyűgözve.

– Dehogy! – ellenkezett Tadj nevetve. – Legalábbis a címem miatt nem.

– Mindig ilyen magabiztos vagy?

– Mindig.

– Te vagy az egyik hírhedt zafírsejk, igaz? Ez önmagában is lenyűgöző.

– Hírhedt? – Tadj felnevetett. – Inkább legendás.

Lucy megállt. A folyosón sor alakult ki.

– El kellett volna mondanod, hogy a világ egyik leggazdagabb embere vagy.

– Miért?

– Mert világok választanak el minket egymástól.

– Ha így van, akkor miért vagy itt? Hogy bepillanthass a szupergazdagok életébe?

– Részben – ismerte be a lány őszintén.

4. FEJEZET

– Elnézést, uram…

Az egyik biztonsági őr felismerte Tadjot, és beengedte őket, anélkül hogy ki kellett volna várni a sorukat.

– Mit tart a többi vendég a kezében? – kérdezte Lucy kíváncsian, és az ezüstszínű dobozokra mutatott.

– Khalid sejk a meghívókat zafírokkal kirakott ezüstdobozokban küldte el – magyarázta Tadj.

– Remélhetőleg újra felhasználhatók – viccelődött Lucy.

– Persze. Pont megfelelő méretűek útlevélhez és más dokumentumokhoz, például vízumhoz.

– Csak útlevéllel lehet felszállni a fedélzetre? – Lucy meglepődve nézett a férfira.

– Igen, ha bizonyos országokban le akarsz szállni a jachtról. A parti legalább egy hétig tart – magyarázta Tadj mintegy mellékesen.

– De én biztosan nem maradok olyan sokáig. Amúgy sincs nálam az útlevelem.

– Nem is lesz rá szükséged. A diplomáciai státuszom rád is vonatkozik.

– Tessék? – Lucy ijedten nézett fel a férfira. – Nem készültem hosszabb hajóútra. Két óra veled pont elég.

– Én is így gondolom – válaszolta Tadj szárazon.

Mindketten nevettek, de aztán Lucy újra elkomolyodott.

– Legkésőbb éjfélre haza kell érnem, különben a mosodában megszólal a riasztó, és kiszáll a rendőrség. Mindenkinek elmondtam, hol leszek ma este – tette hozzá jelentőségteljesen.

– Jó tudni, hogy bízol bennem – felelte ironikusan Tadj. – De te mindig biztosra mész.

– Pontosan. Nem akarok kockáztatni.

– Így észszerű.

Közben egy tiszt felkísérte őket a fedélzetre.

Egyre jobban tetszik ez a lány, gondolta Tadj, és nem tudta megállni, hogy ne hasonlítsa össze Lucyt a többi nővel.

– Tényleg az egyik legbefolyásosabb ember vagy a világon – jegyezte meg a lány, amikor a többi várakozó vendég előtt kísérték fel őket a fedélzetre. – Mondd, hogy szólítsak mások előtt?

– Lehetőleg ne szitokszóval.

– Akkor légy kedves hozzám!

– Az a szándékom – biztosította a férfi. – És szólíts Tadjnak! Vagy uramnak és parancsolómnak, ha úgy tetszik.

– Inkább maradok a Tadjnál – mondta Lucy.

– Uram…

– Igen? – Tadj kérdőn nézett a mellette felbukkanó hajóstisztre.

– Khalid sejk szeretne üdvözölni önöket.

Tadj felnézett a felső fedélzetre. Ott állt a barátja, és derűsen figyelte őket.

– Természetesen. – Tadj biccentett a tisztnek. – Gyere, Lucy! – mondta aztán. – Megmutatom neked a hajót, mielőtt megismerkednél a házigazdánkkal.

Még egy kicsit kettesben akart maradni a lánnyal.

Lucy legmerészebb álmaiban sem tudott volna elképzelni egy ilyen pompás partit. Zafírral díszített ezüstdobozokban a meghívók; elegáns nők exkluzív parfümfelhőben, gyönyörű gyémántékszerekkel; limuzinok, amelyekből további vendégek szálltak ki, miközben ő a qalalai emír karján elsétál a sorban várakozó vendégek mellett. Egyszerűen őrület!

Az is elképzelhetetlen volt számára, hogy egy ilyen hatalmas, számtalan fedélzettel rendelkező hajó magántulajdon lehet.

Minden fedélzeten más-más zenekar játszott. A vendégek szemlátomást nagyszerűen szórakoztak. A virágdíszek is lenyűgözőek voltak. Még a Királyi Botanikus Kertek sem tudnánk versenyezni ezzel nyár közepén. A virágok mámorító illatot árasztottak, de Lucy torkát elszorította a tudat, hogy létezhet ekkora gazdagság.

– Rosszul vagy? – kérdezte Tadj aggódva, amikor meghallotta a lány zihálását. – A hajó még el sem indult.

– Remélem, nem is fog, legalábbis amíg a fedélzeten vagyok. Kívülállónak érzem magam a gyémántékszereket viselő, designerruhákba öltözött modellek között – ismerte be Lucy őszintén.

– Butaság! – legyintett Tadj. – Te vagy itt a legszebb és legokosabb nő.

– Mindenkivel IQ-tesztet csináltál? – kérdezte Lucy gúnyosan.

Megpróbált lazítani. Végül is nem őrá szegeződik minden szem… Aztán elnevette magát, amikor Tadj pillantását észrevette. A férfi egész este csak őt nézte.

– Értem, szóval ismered itt a legtöbb nőt. Gondolhattam volna – évődött vele.

– Nem rendelkeznek magas iskolai végzettséggel – ismerte el Tadj. – Más tulajdonságokkal viszont dicsekedhetek.

– Kérlek, kímélj meg a részletektől! – forgatta a szemét Lucy.

Tadj nevetett.

– Oké. Érezd jól magad! Csak légy önmagad!

Lucy pontosan ezt tervezte.

– Köszönöm a meghívást. – Kis szünet után hozzátette: – Ilyet még soha nem láttam.

Tadj elvigyorodott.

– Akkor élvezd a pillanatot!

Jól hangzott. A partnere Qalala emírje, és Qalala emírje megcsókolta. Lucynak fogalma sem volt, hogy megcsókolja-e még valaha, de erre a csókra egész életében emlékezni fog. Ez a férfi olyan, akár álom… Csakhogy egyáltalán nem álom. Egyre jobban tetszik neki. Udvarias, van humorérzéke, és elképesztően vonzó…

– Kérsz valamit inni, Lucy?

– Egy ásványvizet. Köszönöm.

Ma este meg kell őriznie a józanságát, bármennyire nehéz lesz is ma.

– Az ásványvíz, mademoiselle!

A pincér elegáns kristálypohárban hozta az italt.

– Éhes vagy? – kérdezte Tadj, miután a pincér távozott.

– Nem kellene üdvözölnünk a házigazdánkat?

– Várhat. Khalid egy darabig még a többi vendéggel lesz elfoglalva.

– Értem.

Lucy képtelen lett volna enni, mert Tadj közelében pillangók repkedtek a gyomrában. Arra vágyott, hogy tiltott dolgokat műveljen vele.

Szerelmespárok gyűltek össze a szuperjacht szökőkútjai körül, amelyekből bor bugyogott.

– Utána tölthetem a poharad? – kérdezte Tadj, a bőségesen folyó borra pillantva.

A kísértés nagy volt, de rövid habozás után Lucy megrázta a fejét.

– Nem, köszönöm. Ma este a víznél maradok.

– Észszerű döntés – dicsérte Tadj somolyogva.

– Igen, mindig észszerű vagyok.

Mélyen egymás szemébe néztek. Lucy elpirult, és nem tehetett ellene semmit. Nagyon világos bőrű volt, és minden érzelem azonnal meglátszott rajta.

– Miért hívtál el? – kérdezte meg váratlanul Tadjot.

– A tűzijáték miatt.

A válasz meglepte Lucyt, de mintha ez lett volna a végszó, a következő pillanatban rakéták szálltak fel, és színes fények robbantak a jacht körül az égen.

– Elmondod az igazi okot is?

Tadj gyengéden megsimogatta a lány arcát. Az érintés átjárta Lucy minden porcikáját.

– Nézz oda!

A lány követte a tekintetét, és magasan a fejük felett egy akrobatacsoportot látott zölden csillogó jelmezben. Merész mutatványaik láttán elállt a lélegzete. Vagy talán azért, mert Tadj időközben a vállára tette a kezét, és magához húzta?

– És ott hátul! – mondta, és egy csoport zsonglőrre meg tűznyelőre mutatott. Még sok látványosság van itt.

Átvágtak a fedélzeten. Ott egy keleti bazár volt virágosstandokkal, ínycsiklandó illatú kulináris különlegességekkel és ajándéktárgyakkal. A színes ruhákba öltözött eladók hangosan dicsérték a portékáikat. Minden ingyen volt.

Emberek verődtek össze az asztalok előtt. Minden vendég szerette volna megszerezni a ruhájához illő kiegészítőt: kalapot, nyakkendőt, gyöngy nyakláncot vagy más ékszert.

– Ez nem is parti, hanem színházi előadás – állapította meg Lucy, és felnézett Tadjra.

– Kinek ez, kinek az – felelte a férfi. – Te mindenesetre szenzációsan nézel ki. – Lassan továbbmentek. – Nincs szükséged kiegészítőkre.

– Vigyázz, mit mondasz! – Lucy játékosan megbökte a férfit. – Egyébként te is egész jól nézel ki – tette hozzá pajkosan.

Enyhén szólva! Tadj szűk farmert, nyitott gallérú inget és sportos zakót viselt, ami kiemelte széles vállát. Persze még overallban is ellenállhatatlan lett volna. Meztelenül még inkább…

– Pezsgőt? – Tadj két pezsgőspoharat vett le egy pincér tálcájáról, és Lucynak nyújtotta az egyiket.

A lány azonban köszönettel visszautasította.

– Maradok a víznél.

– Rendben. – Tadj felemelte a poharát. – Ránk!

– Erre a csodálatos estére! – válaszolta Lucy kitérően.

Bár a hajó legvonzóbb férfija csókolta meg, nem akart elveszíteni a fejét. Ezt azonban könnyebb volt mondani, mint megtenni.

Tadj keresett egy csendes zugot, és letette a poharakat. Vajon most megint megcsókol? – tűnődött Lucy, és a biztonság kedvéért elfordult.

– Milyen szép itt – mondta, és körülnézett.

A virágdíszek csodálatosak voltak. A fedélzet ezen részén az illatos rózsaszín és fehér virágok domináltak, mintha ezt a sarkot szerelmi fészeknek szánták volna. Lucy lehunyta a szemét, és élvezettel szívta be a mámorító illatot. Egy belső hangja sürgette, hogy lassan induljon haza. Gyorsan kinyitotta a szemét.

– Tadj…

– Igen?

A férfi mélyen a szemébe nézett, olyan közel állt hozzá, hogy a szája szinte érintette az övét.

– Ne! – kérte Lucy.

– Miért ne?

Igen, miért ne? Lucy ajkai bizseregtek. Tadj illata mámorító hatással volt rá. Tulajdonképpen vágyott rá, hogy újra megcsókolja. Remegve mély levegőt vett, amikor a férfi puha csókot lehelt az ajkaira. Hihetetlenül jó érzés volt. Mit árthat néhány csók? Tadj végtelenül gyengéden ölelte át – egyszerre óvatosan és határozottan.

– Mi olyan vicces? – nézett rá gyanakodva a férfi.

Lucy alig tudta visszatartani a nevetését.

– Mintha egy filmforgatás helyszínén lennénk – válaszolta a lány.

Az egyik alsó fedélzetről rózsaszín füst emelkedett fel, és mámorító illat lengte be a levegőt.

– Ahol te vagy, ott minden lehetséges – jegyezte meg Tadj szárazon. – Nézz csak le! Egy oázist látsz fehér homokos stranddal és pálmafákkal.

– A sejk nem sajnálta a pénzt és a fáradságot, hogy szórakoztassa vendégeit – állapította meg Lucy. – És mi történik itt? – tette hozzá halkan.

– Itt két ember álldogál, akik túl racionálisak ahhoz, hogy a fantáziavilág elvarázsolja őket.

Bárcsak így lenne! – gondolta Lucy. Ellentétben a férfival, őt már az első csók elvarázsolta.

– Gyönyörű vagy – suttogta Tadj.

– Nem, csak átlagos, de te viszont tényleg szép vagy. – Amikor észrevette Tadj enyhén sértődött pillantását, gyorsan hozzátette: – Markáns, férfias vonásaid vannak.

– Így már jobb – mosolygott Tadj. – De ez csak a te véleményed.

– És nekem mindig igazam van – jelentette ki Lucy diadalmasan.

Tadj nevetve megfogta az állát, és újra megcsókolta. Amikor végül elhúzódott, Lucy annyira kába volt, hogy bármit megtett volna, amit a férfi javasol. Legbelül viszont tudta, hogy most már mennie kellene… De nem akart indulni. További lélegzetelállító csókokra és gyengéd simogatásokra vágyott. Természetesen tudta, hogy ez a hihetetlenül romantikus éjszaka egyszer véget ér. De ez egy felejthetetlen éjszaka lesz, amelyre egész életében emlékezni fog. Miért mondana le erről az egyedülálló lehetőségről?

Normális körülmények között soha nem ment volna ilyen messzire egy első randin. De ezek nem voltak normális körülmények.

Tadj egyszerűen elbűvölőnek találta Lucyt. Csodálta a nyíltságát. Mellette mindig tudta, mire számíthat. És az este még csak most kezdődött…

– Szép a ruhád – jegyezte meg, és a legszívesebben…

– A barátnőim segítettek kiválasztani – árulta el Lucy, majd évődve hozzátette: – Csak azért tetszik neked, mert mély a kivágása.

Tadj nevetve beismerte. Gyanította, hogy a ruha Lucyé, de a túlságosan magas sarkú cipőt, az estélyi táskát és a formátlan poncsót, amit a ruhatárban hagyott, valószínűleg a barátnőitől kapta kölcsön.