DR. WILL BULSIEWICZ

ÉLTETŐ
ROSTOK

Növényi alapú program
a fogyáshoz és a bélrendszer
egészségének helyreállításához

A fordítás az alábbi kiadás alapján készült:

Dr. Will Bulsiewicz / Fiber Fueled

Avery an imprint of Penguin Random House LLC, USA, 2020

Fordította

Bakos Katinka

Szerkesztette

Bokros Judit

Szaklektor

Dr. Csomai Zita

Copyright © Will Bulsiewicz, 2020

Hungarian translation © Bakos Katinka, 2022

Hungarian edition © GLB Könyvkiadó Kft., 2022

Cover design © GLB Könyvkiadó Kft., 2022

Original jacket design: Victoria Black

Cover image: iStock / Getty Images

Minden jog fenntartva.

A könyv – a kiadó írásos jóváhagyása nélkül – sem egészében, sem részleteiben nem sokszorosítható vagy közölhető, semmilyen formában és értelemben, elektronikus vagy mechanikus módon, beleértve a nyilvános előadást vagy tanfolyamot, a hangoskönyvet, bármilyen internetes közlést, a fénymásolást,
a rögzítést vagy az információrögzítés bármely formáját.

A könyvben olvasható információk csupán tájékoztató jellegűek, nem pótolják egyetlen egészségügyi probléma diagnózisát, kezelését sem. Nem helyettesíthetik a képzett egészségügyi szakemberrel folytatott konzultációt. E könyv tartalma csupán segítséget nyújt egy egészségügyi szakember által előírt észszerű és felelős kezelési programhoz. A szerző és a kiadó semmiféle felelősséget nem vállal a könyv tartalmának félreértelmezéséért vagy téves alkalmazásáért.

GOOD LIFE BOOKS, BUDAPEST

Felelős kiadó Eitner Noémi és Melher Viktor igazgatók

Műszaki vezető Horányi Laura

Főszerkesztő Melher Viktor

Tipográfia Madarász György

Borítót készítette GLB Könyvkiadó Kft.

Elektronikus változat
Békyné Kiss Adrien

EPUB ISBN 9786156455437

MOBI ISBN 9786156455444

Tartalom

A szerző előszava

Bevezetés

I. RÉSZ: A TUDÁS HATALOM

1. A motor, mely az ember egészségét működteti, még csak nem is emberi

2. Huszonegyedik századi élet: túltáplált, alultáplált és túlgyógyszerezett

3. A megoldás a rost: rövid szénláncú zsírsavak és posztbiotikumok a győzelemért!

II. RÉSZ: MIT IS JELENTENEK AZ ÉLTETŐ ROSTOK?

4. Egyél sokszínűen, hogy megtaláld saját arannyal teli kincsesládádat

5. Hogyan leljünk rá a növények iránti szenvedélyre érzékeny bélrendszerrel?

6. A fermentáció felemelkedő népe

7. Prebiotikumok, probiotikumok és posztbiotikumok

8. Éltető rostban gazdag ételek

III. RÉSZ: A ROSTALAPÚ TÁPLÁLKOZÁSI TERV

9. Éltető rostok 365: Az életmód

10. A négyhetes rostkúra

Köszönetnyilvánítás

Miközben a könyv készült, elvesztettem az édesapámat. Hirtelen és teljesen váratlanul történt.

Alig vártam, hogy megoszthassam vele ezt a könyvet. Könnyű lett volna egyszerűen átküldeni neki egy elektronikus példányt, de valójában azt szerettem volna, hogy mikor először olvassa, akkor az egy kézzelfogható, keménykötésű könyv legyen, minden oldallal együtt, és a fia nevével a borítón.

Az elmúlt néhány hónapban apám újra és újra elmondta, mennyire büszke rám. Azt is mondta, hogy a nagyszüleim, John és Helen Bulsiewicz milyen büszkék lennének arra a munkára, melyet családunk nevével fémjelezve végeztem. El sem tudom mondani, hogy milyen sokat jelent számomra, hogy mindezt megosztotta velem.

Megszakad a szívem, hogy már nincs köztünk többé. Neki köszönhetem, hogy az vagyok, aki vagyok. Mindig hálás leszek azért a különleges időért, amit együtt tölthettünk.

Szeretlek, Apa. Will mindig gondolni fog rád.

Ez a könyv neked szól.

A szerző előszava

Kedves Olvasó!

A célom ezzel a könyvvel, hogy elindítsalak egy olyan úton, ami megváltoztatja az életed. Szeretném, ha egészségesebb és boldogabb lennél, és valóban hiszem, hogy az ezeken az oldalakon szereplő szavak elvezetnek egy jobb helyre, egy jobb élethez.

Egyetlen módja volt, hogy elérjem a célom, mégpedig az, hogy ennek a könyvnek a megírása a tudományos felfedezés ünnepe legyen. Azt szeretnénk, ha a természet törvényei értünk dolgoznának, és nem ellenünk. A tudomány az az iránytű, amely erre a jobb helyre vezet bennünket. Azért osztom meg ezt, mert hamarosan elolvasod a könyvet és remélhetőleg vidámnak és szórakoztatónak fogod találni, de tudd, hogy betekintve a függöny mögé jóval több dolgot fogsz felfedezni, mint azt a hatszáz tanulmányt, melyek alátámasztják a leírt sorokat. A hiteles, megalapozott tudomány az, ami miatt a tudósok és orvosok összefogtak, hogy támogassák ezt a könyvet. Minden hivatkozásomat, sőt még több részletet is megtalálsz tényeken alapuló megközelítésemről a www.theplantfedgut.com oldalon.

Hogy úgy mondjam, az Éltető rostok módszereinek alkalmazása nem egy gyors gyógyír vagy diéta, hanem egy életmódterv, ami gyógyít. Bizonyos esetekben az életmódbeli döntések akkor optimálisak, ha a te szükségleteidre és biológiai egyediségedre vannak szabva. Ezért az ebben a könyvben található módszerek alkalmazását egy hivatásos egészségügyi szakember irányítása alatt érdemes végezni, hogy speciális szükségleteid érvényesüljenek.

Emellett lehet, hogy néhányan szeretnék folytatni a beszélgetést velem a könyv elolvasása után, vagy szeretnének több forráshoz jutni, amit örömmel fogadok és nagyon örülök neki. Látogass el a www.theplantfedgut.com oldalra, ahol megtalálod a podcastjaimat, blogbejegyzéseimet, közösségimédia-csatornáimat, ingyenes e-mail-feliratkozást és online kurzust vehetsz igénybe, ami lehetővé teszi, hogy tovább haladj a könyv befejezése után is.

Érjük el együtt az egészséges és boldog életet!

Bevezetés

Leslie kimerülten és ingerülten jött az irodámba. Harminchat éves volt, de úgy érezte, mintha a nyolcvanhoz közelítene. Túlsúlyos volt, ami a késő húszas éveiből eredt, miközben a pattanásaira a minociklin antibiotikumot szedte. Napi szinten szenvedett fáradtságtól, lomhaságtól, álmatlanságtól és motivációhiánytól. A bőre kipattogott, a haja elvékonyodott és tartósan laza széklete volt. Mindennek tetejében orvosi problémáinak terjedelmes listája a következő volt: irritábilis bél szindróma, 2-es típusú diabétesz, hiperlipidémia, autoimmun pajzsmirigygyulladás, depresszió és szorongás.

Miután számos más gasztrointesztinális betegséggel (GI, gyomor- és bélrendszer) foglalkozó orvost, csontkovácsot, hormonspecialistát, és egy drága, csak készpénzt elfogadó orvost is meglátogatott, az ellentmondásos ajánlások miatt össze volt zavarodva és frusztrált volt. Itt állt harminchat évesen, négy különböző gyógyszeres kezeléssel, ezenfelül tíz táplálékkiegészítővel. „Nem ezt az életet képzeltem el magamnak – mondta az első találkozásunk alkalmával. – Túl fiatal vagyok ahhoz, hogy ilyen öregnek érezzem magam.”

Frusztrációjának jelentős része abból fakadt, hogy nem tudta, mit egyen. Aminek egyszerűnek kellett volna lennie, az bonyolulttá vált. Késő húszas éveiben elkezdte a paleo diétát, hogy küzdjön az elhízás ellen, majd hamarosan betöltötte a kerek 30-at. Ezekkel a diétákkal egy rövid ideig jobban érezte magát, de mikor elkezdtek lassan visszakúszni a kilók és a kimerültség, kétségbeesetten újabb étrendet keresett és megpróbálta kerülni a fitátokat és lektineket. Közel tíz éve gluténmentesen étkezett, és abban az időben, mikor az irodámba érkezett, már teljesen kerülte a gabonaféléket, a hüvelyeseket, a tejtermékeket és a burgonyaféléket. Étrendje akkoriban főként rukkolából, avokádóból, zöldtakarmánnyal táplált állatok húsából és csontlevesből állt nagyon kis változatossággal. Időnként kipróbált némi babot vagy teljes kiőrlésű kenyeret, de gázképződést és puffadást tapasztalt, melyet az általa követett étrendguruk a gyulladás bizonyítékának tituláltak.

„Dühítő, hogy minden szakértő ajánlását szinte vallásos áhítattal követem, és pontosan azt teszem, amit mondtak nekem, csak azért, hogy aztán még rosszabbul érezzem magam, mint valaha, és végignézzem, ahogy a súlyom jojóként ingadozik” – csattant fel. Minden egyes újabb megvonás után rövid távú fejlődést látott, csak hogy azután visszacsússzon ugyanabba a kimerítő mintázatba. Utolsó szalmaszálként kipróbálta a ketogén diétát, hogy fogyjon, de az a hasmenését csak még rosszabbá tette, így az még nagyobb probléma lett, mint korábban valaha.

Beszélgetésünk ezen pontján fizikailag előreroskadt, a könyökével a térdén támaszkodott, a földet bámulta és szeme könnyekkel telt meg. Közelebb húztam a székem hozzá és előrehajoltam, hogy a tekintetünk egy síkban legyen.

„Leslie, minden rendben lesz. Elérjük, hogy jobban legyél.” Felnézett, és a szemében a remény fénye csillogott. „Teljesen megértem a frusztrációdat. Ez a legösszezavaróbb időszak az emberiség történetében azoknak az embereknek, akik csak jobban szeretnének lenni. Túl sok szakértő mond túl sokféle dolgot. Fontos, hogy megbízz bennem. Ha velem tartasz, akkor ez itt és most a mélypont. A mai nap egy újrakezdés számodra egy új megközelítéssel, amitől jobban leszel, és ami visszaállítja önmagad valódi verzióját, ami az elmúlt néhány évben eltűnt.”

A következő hónapokban Leslie-vel szoros együttműködésben dolgoztunk, hogy néhány nagyobb változást vigyünk véghez. Leállítottuk a táplálékkiegészítők szedését és lassanként visszacsempésztük a változatosságot az étrendjébe. Azokat az ételeket, melyekről azt mondták, hogy tiltottak, a megfelelő időben és a megfelelő mennyiségben visszahoztuk. Évek óta először elkezdte igazán élvezni az étkezéseit. A korábbi megszorító étrend kihívást jelentett számára, unalmas és eredménytelen volt. Megszabadult a csontlevestől és fokozatosan csökkentette az állati eredetű termékek fogyasztását, miközben növelte a gyümölcsök, zöldségek, sőt még a teljes kiőrlésű gabonafélék bevitelét is. A mesterséges édesítők és a feldolgozott élelmiszerek kispadra kerültek. A bab újra a menü része lett! És bár a folyamat nem volt mindig könnyű, együtt túljutottunk rajta.

Étkezése új módjának főszerepében a rostban gazdag növények álltak – gyümölcsök, zöldségek, teljes kiőrlésű gabonák, bab és hüvelyesek. Miért a rost? Mert, ahogy azt majd megismered ebből a könyvből, a rost a szíve és a lelke a bélrendszer igazi gyógyulásának, ami pedig mindennek a jobb egészségi állapotához vezet a kardiovaszkuláris rendszer egészségétől az agyad egészségén át a hormonális egészségig. Ez tényleg ennyire hatékony.

Amikor Leslie felemelkedett és berendezkedett új megközelítése szerint, sugárzott az energiától. Szórakoztatónak találta a kísérletezést az új ételekkel, melyeket korábban eltörölt táplálkozásából. Mostanra pontosan megtanulta, mely ételekre volt érzékeny, és képes lett rendszeresen beemelni azokat az étrendjébe azáltal, hogy egyszerűen odafigyel az adagok mértékére. Bő öt kilogramm egyszerűen eltűnt róla. Mindeközben az éltető rostok visszafordították Leslie cukorbetegségét, és drámai mértékben csökkent a koleszterinszintje. Csökkenteni tudta pajzsmirigygyógyszerének dózisát és újra normális lett a bélmozgása. Az egészben az volt a legjobb, hogy újra önmagának érezte magát: élettel telinek, optimistának és izgatottnak az előtte álló lehetőségekkel kapcsolatban.

Az éltető rostok segíthetnek neked, bármivel is küzdesz, legyen szó akár elhízásról, hormonális kiegyensúlyozatlanságról, emésztőrendszeri problémákról vagy arról, hogy egyszerűen csak jobban akarod érezni magad a bőrödben. Tudom, mert láttam Leslie esetében és több száz saját betegem esetében is. Most rajtad a sor.

A rostalapú táplálkozási terv

Lehet, hogy azok közé tartozol, akik emésztőrendszeri problémákkal küzdenek: gyomorégés, hasi fájdalom, gázképződés és puffadás, hasmenés vagy székrekedés kínoz. Tudom, hogy legalább hetvenmillióan tapasztaltok ilyen tüneteket, mert személyesen én publikáltam ezt a statisztikát mindössze néhány éve a Gastroenterology nevű, a szakterületemen vezető amerikai lapban. Nem kérdés, hogy a bélrendszer egészsége azzal a táplálékkal kezdődik, amit megeszel. Sajnos a népszerű „szakértők” által adott tanácsok többsége óriási tévedés. Belefáradtam végignézni, hogy a csontlevest és a zöldtakarmánnyal táplált állatok húsát úgy adják el, mint ami jót tesz a beleknek. Nincs egyetlen tanulmány sem, mely ezt alátámasztaná, még egy silány minőségű sem. A divat és az áltudomány kínálta javaslatok helyett az én programom egy tudományosan igazolt megközelítést ajánl, mely valóban meggyógyítja a bélrendszered a belek mikrobiomjának helyreállítása által.

Érzékeny a gyomrod? Bizonyos táplálékok – mint a bab, a brokkoli és a gluténtartalmú gabonafélék – megemésztése problémát jelent? Az ételérzékenység világszinten nagy problémává vált, és a világ népességének mintegy 20%-a szenved valamilyen típusú ételintoleranciától. A klinikámon minden egyes nap ezt tapasztalom, és ismertetni fogom azt a stratégiát, amellyel dolgozom, hogy segítsek a betegeimnek pontosan meghatározni, mely ételekre érzékenyek. Egyszerű, lépésekre lebontott tervemet is megosztom majd arról, hogyan vezessük vissza ezeket az ételeket, hogy megszüntessük az érzékenységet és ismét élvezhessük előnyeiket.

Ha egyike vagy annak a több millió embernek, akinek autoimmun betegsége van, akkor ez a könyv neked is szól. Az immunrendszer hetven százaléka a bélrendszerben található, szó szerint mindössze egyetlen sejtréteg választja el a baktériumflórától. Nehéz a kettőt elkülöníteni – együtt emelkednek fel és buknak el. A bélrendszer baktériumainak optimalizálásával segíthetünk, hogy az immunrendszered visszatérjen a rendes kerékvágásba.

Neked vagy a szeretteid közül valakinek van szívbetegsége, rákja, érte őt stroke korábban, vagy Alzheimer-kórban szenved? Ez csak néhány azok közül a veszélyes és túl gyakori betegségek közül, melyek ezzel a programmal javíthatók. Az Éltető rostok megközelítése nem csak az emésztési zavarokat javítja. Valójában szó szerint ez az egyetlen olyan étrend, melyről tudományosan bizonyították, hogy visszafordítja a szívbetegséget.

Lehet, hogy meglehetősen egészségesnek tartod magad és csak szeretnél ezen az úton maradni. Ez a helyzet velem is. Nem mindig voltam nagyszerű formában, de jelenleg, azáltal, hogy gyakorlom, amiről beszélek, fantasztikusan érzem magam. Közel hét kilogrammot fogytam, újra az egyetemi súlyomat tartom, és úgy érzem, mintha visszafordítottam volna az öregedési folyamatot. Ezt igazi tudomány támasztja alá. Ez az egyetlen étrendi megközelítés, melyről kimutatták, hogy megnyújtja a telomereket, melyek sejtjeink azon részei, melyek rövidülésükkel az öregedést eredményezik. A hosszabb telomerek jelezhetik a lassabb öregedést és a szívbetegségek, rákos megbetegedések, Alzheimer- és Parkinson-kór kockázatának csökkenését.

Ebből a könyvből azt is megtanulod majd, hogy a bélrendszered mikrobiomját tekintve is olyan egyedi vagy, mint az ujjlenyomatod. Ezért, ha étrendről van szó, az nem készülhet egy kaptafára. Lehet, hogy valami, ami valakinek működik, számodra nem fog, és ez a bélrendszer mikrobiomjának egyedi természetéből fakad. De, ha elfogadsz „orvosodnak”, mentorodnak és életvezetési tanácsadódnak, végigkísérlek egy olyan programon, mely az egyedi szükségleteidre lesz szabva, és végül elvezet ahhoz az élénk egészségi állapothoz, melyet megérdemelsz.

Ez a könyv a beteljesülése mindannak, amit az elmúlt két évtizedben tanultam a bélrendszer egészségéről, mialatt arra törekedtem, hogy a lehető legjobb orvos váljon belőlem. A négyhetes rostkúrával (lásd 10. fejezet) bemutatom majd, hogyan használj egy egészséges étrendet, életmódot és magas minőségű táplálékkiegészítőket, hogy problémáid kiváltó okát kezeld vele. Ez nem csak egy kezelés, hanem egy életmód, mellyel felfedezheted legegészségesebb önmagad. A tüneteid el fognak tűnni, az orvosodat sokkolja majd, hogy a gyógyszered a szemetesben landol, és élvezni fogod azt a vibráló egészséget, melyet mindig is akartál.

Sajnos el kell ismernem, hogy egészségügyi rendszerünk cserbenhagyott téged

Fiatalabb koromban az őrületbe tudott kergetni, ha az emberek azt mondták, hogy az amerikai egészségügy gáz. Egyértelműen magamra vettem a dolgot. Érthető, hiszen tizenhat évig fáradoztam, áldozatot hoztam, és az utolsó csepp energiámat is ebbe a „gáz” egészségügyi rendszerbe fektettem. Hatalmas hiteleket vettem fel, hogy elmehessek a Vanderbilt és Georgetown orvosi egyetemekre. Hat napot dolgoztam egy héten, napfelkelte előtt már munkában voltam, és naplemente után értem haza, mert amivel számolhattam az orvosi egyetem után, az kevesebb volt, mint a minimálbér. A családom együtt nyaralt, miközben én ügyeletes voltam a kórházban és ugyanazt az alsónadrágot viseltem, mint előző nap, mert túl fáradt voltam mosni. (Csak a rend kedvéért, ezt ma már nem csinálom!)

De most már mindent értek. Van annak oka, amiért az Egyesült Államok a negyvenharmadik helyen áll a várható élettartam tekintetében. Olyan egészségügyi rendszerünk van, mely nagyszerű a problémák azonosításában, ha azok már jelentkeznek, és ezeket aztán tabletták és kezelések kombinációjával próbálja megszüntetni. Nyilván tudunk javítani a tüneteken vagy lassíthatjuk a betegség előrehaladását esetenként, de ennek mindig ára van. Ez „betegségőrzés” és nem egészségmegőrzés. A megelőzésre csak nagyon kevés figyelem jut.

Elmulasztjuk annak beismerését, hogy néhány milligramm gyógyszer soha nem fogja tudni legyőzni annak hatását, hogy mit eszünk. Mindegyikünk átlagosan napi 1,36 kg táplálékot fogyaszt el. Az egyszerűség kedvéért számoljunk éves szinten 500 kg étellel, ami kiszámolva életünk során mintegy 40 000 kg megevett táplálékot jelent fejenként. Valahogy az egészségügyi rendszerünk nem akarja belátni, hogy ez a 40 000 kg étel igenis számít, de én most elárulom a titkot: néhány milligramm gyógyszer sosem lesz fontosabb, mint az a 40 000 kg étel, amit megeszel. Ha megvárjuk, hogy a betegség megnyilvánuljon, akkor már el is szalasztottuk a legnagyobb lehetőségünket. Ahogy Benjamin Franklin mondta, „Egy unciányi megelőzés többet ér, mint egy font gyógyítás”.

Egyszerűen fogalmazva, az életed során az határozza meg leginkább az egészségedet, hogy mit választasz táplálékodul. És mint kiderült, az étrended határozza meg leginkább mikrobiomod egészségét. Más szóval, ha életadó étellel táplálod a tested, a jobb egészség babérjait fogod learatni. Vagy büntetheted a testedet tápláléknak álcázott mérgekkel, melyek valójában minden falattal az egészséget rombolják.

Sajnálatos módon az egészségügyi rendszerünk egyszerűen figyelmen kívül hagyja a táplálkozás szerepét az egészségben és a betegségek kialakulásában. Elég, ha megnézzük az Egyesült Államok orvosképzését. Az orvostanhallgatók hónapokat töltenek a gyógyszerfarmakológia nüansznyi különbségeinek tanulásával, de a formális táplálkozástan mindössze két hét vagy még kevesebb. Számomra ez a képzés az orvosi egyetem másodévében történt. Több mint tíz évvel később végre teljesítettem minden képzésemet, hogy okleveles gasztroenterológus legyek. És azalatt a teljes tíz év alatt soha nem került újra említésre a táplálkozástan.

És azt tudtad, hogy még ha adnék is táplálkozási tanácsot, gasztroenterológusként nem áll módomban kiszámlázni azt az időt, amit ezzel töltöttem? Ezzel nem azt akarom mondani, hogy „Fizess többet!”. Csak azt mondom ezzel, hogy a rendszer valójában bünteti az orvosokat, ha időt szánnak a táplálkozás megvitatására. Az irodámat fogom példaként felhozni. Jelenleg három orvosunk van és mintegy tizenöt alkalmazottunk. Ez azt jelenti, hogy személyesen öt egyén fizetésének fedezéséért vagyok felelős, mielőtt még bármennyi pénzt is láttam volna. Tehát a kifizetetlen idő meglehetősen költségesnek bizonyul. Sajnos ez a legtöbb orvos számára nagyobb elrettentő erő, mint hogy beépítse praxisába a táplálkozást.

Ami engem illet, azáltal tudtam sikeres karriert építeni, hogy figyelmen kívül hagytam a pénzt és a szabályokat, és csak azt tettem, ami a legjobb a betegeimnek. Amikor befejeztem a képzést és első alkalommal kerültem a praxisomba, a betegeim meglehetősen intuitív kérdéseket tettek fel. „Dr. B., mit kellene ennem, hogy a testem ne termeljen annyi gázt?” „Hé, Doki, mi a legjobb kaja, amivel megelőzhetem a hasmenést?” „Szóval azon gondolkoztam, hogy az étrend vajon segíthetne-e nekem a fekélyes vastagbélgyulladás kezelésében?” Erős belső késztetést éreztem arra, hogy minden egyes embernek, aki átlépi az irodám ajtaját, a lehető legjobb gondoskodást nyújtsam, és egyszerűen nem tudtam elviselni, hogy a beteg kérdezett tőlem egy hasonlót, én viszont nem tudtam rá válaszolni.

Miközben ezekre a kérdésekre orvosi szövegekben kerestem választ, a magánéletemben egy sor esemény olyan következtetésekre vezetett az étrend egészségünkre gyakorolt szerepével kapcsolatban, melyek őszintén sokkoltak. Felnyitotta a szemem, amit felfedeztem – és ennek eredményeképpen teljesen meg akartam változtatni a gyógyításhoz való hozzáállásomat, ki akartam törni a status quóból és küldetésemmé tenni, hogy terjesszem az igazságot. Nem fogok leállni. Ez túl fontos, és az embereknek sürgősen hallaniuk kell róla.

Személyes utam az egészségesebb élet felé

Az a fajta fickó vagyok, akinek mindig van egy öt-tíz éves terve, és aki azt hiszi, hogy minden meg fog valósulni. De sose gondoltam volna, hogy egy nap majd az egészséges bélrendszer növényi alapú megközelítését fogom támogatni. Ahhoz, hogy ezt megértsd, meg kell értened, hogy honnan jöttem.

Átlagos amerikai táplálkozás mellett nőttem fel. Ez nem a szüleim ellen szól: szerintem a 80-as évek elején a legtöbb gyerek így nőtt fel. Teljesen megszokott volt otthon, hogy Dorito chipset ettünk és Purplesaurus Rex Kool-Aid üdítőt ittunk mindennap. A kényelem volt a legfontosabb. Csomó SpaghettiOs with Meatballs (húsgolyós tészta), Chef Boyardee Ravioli (hússal töltött ravioli) és fagyasztott burrito került terítékre.

Gimis voltam, mikor a szüleim elváltak, és az édesanyám főállásban dolgozott. A testvéreimmel hazaértünk az iskolából, begyújtottuk a grillt és csináltunk néhány hot dogot. Lényegében hot dog ínyenccé váltam. A vezető márkák a Nathan’s Famous és a Hebrew National voltak, bár, ha rá tudtad tenni a kezed a helyi Hofmann hot dogra, az már más szint volt.

Most, mielőtt még továbbmennék, szeretnék visszalépni egyet és tiszteletemet kifejezni anyámnak, aki hihetetlen szülő volt, és fáradhatatlanul dolgozott, hogy mindent megadjon a családjának. Becsületére legyen mondva, eléggé igyekezett emlékeztetni bennünket, hogy együnk több gyümölcsöt és zöldséget. Tipikus kamasz fiúként nemcsak visszautasítottam ezt a gondolatot, hanem konkrétan büszke voltam magamra, hogy feszegetem a határokat, hogy mire képes a testem a spektrum ellentétes végén lévő ételek fogyasztásával. A legyőzhetetlenség érzete jellemzett, ahogy legtöbbünket abban az életkorban. Úgy éreztem, bármit megehetek, amit akarok, bármilyen következmény nélkül.

Folytattam a szegényes étkezést. Az egyetemi étrendem a Vanderbilten túlnyomórészt hideg, Jersey Mike’s és Jimmy John’s féle szendvics volt megspékelve némi késő esti Wendy’s, Sonic és Waffle House kajákkal. Elkezdtem nagy mennyiségben szénsavas üdítőket inni addig a pontig, amíg ez már elérte a napi két litert. A Georgetownon töltött orvosi képzés alatt a Wisemiller’s Deli megszállottja lettem, ami egy rövid sétára volt az egyetemtől. Akkoriban az alábbi két verzió volt a kedvencem.

Csirkeőrület: grillezett csirkemellhalom, hagyma, édespaprika, fokhagyma, erőspaprika, provolone sajt, bacon, saláta, paradicsom és majonéz. Wow!

Burgerimádat: két húspogácsa ömlesztett sajttal, baconnel, grillezett hagymával, salátával, paradicsommal és majonézzel. Csak figyelj, hogy legyen a közelben WC!

Őszintén szólva hihetetlen, hogy sosem kaptam szívrohamot. Legalább háromszor ettem egy héten abból a két szendvicsből.

Ez a megbánás nélküli, szegényes étkezési mintázat talán tűnhet pimasznak vagy cukinak, de a testem fizette meg az árát. Ahogy elfoglaltabbá váltam a munkával, kevesebb idő jutott edzésre. Kezdtem közeledni a harminchoz, felszedtem pár kilót, erősen a kávéra hagyatkoztam, hogy átvészeljem a napot, és úgy általánosságban rosszul éreztem magam.

A dolgok akkoriban kezdtek rosszabbra fordulni, mikor vezető rezidens évemet töltöttem a Northwestern Egyetemen. Minden szakmai álmom valóra vált. Azon túl, hogy vezető rezidensnek választottak, ami hatalmas megtiszteltetés, megkaptam az összes többi nagyobb díjat a rezidens programunkban. Addigra már nyolc tudományos publikáció szerzője voltam a gasztroenterológia területén és a mentoraim, a két leghíresebb gyomor- és bélrendszerrel foglalkozó orvos az országban, dr. John Pandolfino és dr. Peter Kahrilas, a következő nagy klinikai kutatóként beszéltek rólam. Az egyetem fedezte minden költségemet, így megszerezhettem a mesterdiplomámat a klinikai kutatás terén, melyet minden más feladatom mellett végeztem esti tagozaton.

Kívülről nézve úgy tűnt, minden remekül halad, mintha túlszárnyalná legvadabb elképzeléseimet. De belül nyomorultul éreztem magam. Teljesen kimerült, túlhajszolt voltam, fiatalabb éveim legyőzhetetlen érzése elszállt, ahogy a testem kezdett változni. A súlyom egyre feljebb és feljebb kúszott, míg végül közel 23 kg túlsúllyal küzdöttem. Nem tetszett, ahogy kinéztem vagy ahogy éreztem magam, de túl elfoglalt voltam, hogy bármit tegyek ellene.

Sosem jutott eszembe, hogy ha szárazon érlelt steaket vagy chilis-sajtos hot dogot eszem heti kétszer olasz marhahúsos szendviccsel, úton hazafelé, az ne tenne jót. Ünnepelt orvos voltam Amerika egyik elit orvosi intézményében, és olyan kis figyelmet fordítottam a táplálkozásra, hogy teljesen képtelen voltam tanácsot adni a betegeimnek, nemhogy saját magamnak. Visszatekintve természetesen nyilvánvaló, mennyire egészségtelen volt az étkezésem. Nem mintha azt gondoltam volna, hogy egészséges. Inkább ez volt a normális számomra. Évek óta így étkeztem, szóval miért is kellene ezen most változtatnom?

A következő évben Chapel Hillre költöztem gasztroenterológiai ösztöndíjam miatt az Észak-Karolinai Egyetemnél, ahol az ország legjobb gyomor- és bélrendszerrel foglalkozó osztálya van. Nem fogadtam betegeket tizennyolc hónapig, és teljesen belemerültem a klinikai kutatás világába, mint epidemiológus-rákkutató. Ez alatt az idő alatt több mint negyven alkalommal szerepeltem országos találkozókon, több mint húsz publikációm született a legjobb szakértők által lektorált lapokban a szakterületemen; még arra is felkértek, hogy tartsam meg az elnöki plenáris ülést az év legnagyobb gasztrointesztinális találkozójának (Digestive Disease Week) legnagyobb színpadán. Csodás mentorom, dr. Nick Shaheen segítségével paradigmát váltottunk.

Chapel Hillben töltött időm alatt ismertem meg jövendőbeli feleségemet, Valarie-t, és ekkor történtek az igazi változások. Teljesen másképp étkezett, mint bárki, akivel valaha találkoztam. Elmentünk egy kellemes étterembe és az étlapon számtalan steak, borda, szárnyas étel és tenger gyümölcsei szerepeltek, de ő a zöldséges tálat választotta. Hogy mi? Megtartottam a véleményemet magamnak, de belül felhúztam a szemöldököm. Őszintén, egy vegán vagy vegetáriánus barátom sem volt. Ez megdöbbentő élmény volt számomra.

Val megszorítások nélkül evett. Sosem aggódott az adag mérete miatt, és sosem tűnt úgy, hogy gondja lenne a testsúlyának kezelésével. Eszméletlen dögös volt. (És ma is az.) Miközben ott voltam én, aki mindennap izzadtam a harminc perces edzésen és a negyvenöt perces futáson, és bár fizikailag erős voltam, mégis jóval több súlyt cipeltem, mint ami kényelmes lett volna. Kíváncsivá tett, ahogyan étkezett, ezért anélkül, hogy elmondtam volna neki, elkezdtem otthon kísérletezni. Először smoothie-kat készítettem kelkáposztából és bogyós gyümölcsökből, amit a gyorsételek helyett fogyasztottam. Rögtön észrevettem, hogy nem tapasztalom az étkezés utáni „kajakómát”, amikor két-három órára teljesen kimerülök. Imádtam, ahogy azokon a napokon éreztem magam – könnyebbnek, energikusabbnak, erősebbnek. A testemen is láttam a változásokat – ragyogó bőr, dúsabb haj, vékonyabb arc. A ruháim kezdtek másképp állni rajtam. Az elmém kitartóbban tudott dolgozni. A kedvem pedig emelkedettebb volt és optimista.

Annyira jól éreztem magam, hogy elkezdtem azon tűnődni, vajon miért nem hallottam semmit orvosi képzésem alatt a növényi alapú étrend előnyeiről. Feltételezésem szerint nem volt semmilyen tanulmány, hanem csak tapasztalati tudás. Ha klinikai kutatásban mesterfokozattal rendelkezel, két közegészségügyi iskolában is epidemiológiai ösztöndíjad van, és több mint húsz tudományos publikációt szereztél, akkor nincs szükséged valaki másra, hogy értelmezze számodra a kutatási eredményeket. Megcsinálod azt te magad. Így, amikor elővettem az orvosi szakirodalmat, teljesen sokkolt, amit találtam. A bizonyítékok egész halma támasztotta alá, ahogyan éreztem magam. Nem néhány silány tanulmányról beszélünk, melyben az igazságot megerősítik vagy túlzó kijelentéseket tesznek. Arról beszélek, hogy egyik tanulmány a másik után hozza az egységes, következetes eredményeket. A növények jót tesznek az egészségünknek.

Annyi minden van, amit szeretni lehet a növények fogyasztásában. Tápanyagban gazdagok és kalóriában szegények, ami egy ideális kombináció a fogyáshoz. Vitaminokat, ásványi anyagokat tartalmaznak, valamint polifenoloknak nevezett antioxidáns vegyületeket és az úgynevezett fitonutrienseket, melyek egyedül a növényi táplálékban előforduló egyedi orvosi kémiai anyagok. De van egy bizonyos növényi rész, ami teljesen rabul ejtette a szívem – a ROST. Minden, amit eddig tudni véltem a rostról, a feje tetejére állt és most már teljesen megalapozottan hiszem, hogy az amerikai étrendből ez az egyetlen, legfontosabb hiányzó darabka. Ahogy majd látod ebben a könyvben, ez nem a nagyid féle rost. Ez megváltoztatja a játékszabályokat a bélrendszer egészségének tekintetében.

Ahogy telt az idő, folytattam a változtatásokat a saját életemben. Ez nem egy egyik napról a másikra történő, vagy radikális változás volt. Kis választások voltak az idő előrehaladtával, melyek összeadódtak – a szénsavas üdítők kerülése, a gyorsételek visszaszorítása, növényi alapú smoothie-k, levesek és saláták bevezetése. Kipróbáltam a különböző kultúrák ízeit, melyekkel korábban még nem találkoztam – az indiai, thai, vietnami és etióp ételeket. Csorog a nyálam, ha csak rájuk gondolok. Ahogy ezen a kísérleti fázison mentem át és megléptem ezeket a lépéseket, a testem szintén változni kezdett. Amikor rosszul táplálkoztam, nem tudtam fogyni egyórás edzésekkel sem, de mostanra annyira elfoglalt lettem a szakmai és a magánéletemben egyaránt, hogy nem volt időm edzésekre, a súlyom mégis szinte leolvadt rólam. Ahogy egyre közelebb és közelebb kerültem a teljesen növényi alapú táplálkozáshoz, az egészségi és fizikai állapotomban is javulást és előrelépést figyeltem meg. Több évig pescatariánus étrendet folytattam, és amikor elhagytam a halat, a tojást és a tejtermékeket, további 6-7 kg súlyt adtam le néhány hónapon belül. Nem korlátoztam magam, úgy értem, komolyan „fejest ugrottam” néhány ínycsiklandó növényi alapú ételbe, és csak ritkán jöttem fel levegőt venni. Eközben az egyetemi súlyom alá fogytam. A farmerekhez, amiket évekig alig tudtam magamra húzni, már öv kellett. És az övre új lyukakra volt szükség. Akárhová mentem, az emberek azt kérdezték, hogy „Fogytál?”. Az évek alatt idősebb lettem, mégis a megjelenésemben fiatalosabb, mert egyre többször kérdezték tőlem, hogy tényleg elég idős vagyok-e ahhoz, hogy orvos legyek.

Amikor (végre) tizenhat évnyi gyakornokság után először praxisba kezdtem, fel voltam fegyverkezve egy klinikai eszköztárral, ami mind rezidensként, mind az ösztöndíj évei alatt díjakat termett nekem; elit kutatási képzéssel, ami erőt adott, hogy magam végezzem a tanulmányok értelmezését; és olyan szívből jövő hittel, mely az elolvasott kutatásokra és saját tapasztalatomra épült annak kapcsán, hogy az egészség és a betegségek hátterében az étrend és az életmód áll. Ehhez jött a velem született késztetés, hogy függetlenül pénztől és szabályoktól, a legjobb gondoskodást nyújtsam a betegeimnek. Ebből született meg az a képlet, mely magába olvasztja a nyugati orvoslás javát a tudományosan alátámasztott táplálkozási és életmód megközelítéssel.

A legmegdöbbentőbb az volt számomra, hogy mennyire jól működött ez az egész. Nem kellett volna, hogy ennyire meglepjen, hiszen első kézből tapasztaltam az előnyeit és láttam a kutatásokban rejlő tudomány erejét. Szilárdan hittem, hogy ha csak egy beteg esetében elérem ezeket az életmódváltozásokat, akkor több jót teszek, mintha egy teljes hónapig kezelnék betegeket gyógyszerekkel. De az a legérdekesebb az egészben, hogy több száz betegem változtatott az életmódján. Még ha csak apró módosításokat végeztek is, látták a különbséget. De azok villanyoztak fel igazán, akik radikális változásokat hoztak. Olyan izgatott voltam, mint ők, ahogy láttam az átalakulásukat azzá az egészséges, élettel teli emberré, akik mindig is lenni akartak.

Ahogy újra és újra tanúja voltam, ahogy ez megtörténik, kezdtem egyre sürgetőbbnek érezni, hogy megosszam az egészséges bélrendszer növényi alapú megközelítésének üzenetét. Nem volt elég, hogy csak a betegeimnek mondjam el zárt ajtók mögött. Mindenki megérdemli, hogy hallja ezt az igazságot, és hogy lehetősége legyen jobbá tenni az életét. A világnak szüksége van a gyógyulásra!

Tanúja voltam a zűrzavarnak, melyet az internet és az úgynevezett bélrendszerszakértők teremtettek olyan üzenetek terjesztésével, melyek divatosak voltak, de nélkülöztek bármilyen tudományos alapot. Túl sok beteget láttam, ahogy kárt okoznak testüknek a legújabb diétahóborttal. Ők jószándékú emberek, akik motiváltak voltak arra, hogy egészségesebbé váljanak és szerettek volna életmódváltozást elérni. De sajnos a tanács, amit a rendszertől kaptak, cserbenhagyta őket. Azt mondták nekik, hogy „Csináld ezt, és jobban leszel”, csak épp nem lettek tőle jobban. Inkább rosszabbul. A „zárd ki az ételt és azzal kizárod a tüneteket” elve nemcsak hogy cserbenhagyta őket, hanem még sokuknál étkezési zavart is előidézett. Néhány esetben ez csupán orthorexia nervosa volt (megszállott egészséges étkezés), de számos esetben találkoztam előrehaladott anorexia nervosával, ami egy korlátozó diétához való elköteleződéssel kezdődött. És ahogy figyeltem, amint lendületet vesz az egész népszerű diskurzus a bélrendszer egészségéről, abból még mindig hiányzott a legfontosabb pont – az, hogy az étrendben szereplő növények működtetik az egészséges beleket.

Így hát úgy döntöttem, létrehozok egy Instagram-fiókot @thegut healthmd néven, hogy szélesebb körben osszam meg az üzenetemet. Teljesen újonc voltam a közösségi médiában és fogalmam sem volt, mire számítsak. A szóbeszédnek, néhány podcastnak és egy helyi újságcikknek köszönhetően, a fiókom folyamatosan új követőket szerzett. Elkezdtek a világ minden pontjáról üzenetek érkezni, hogy az általam javasolt lépések milyen változásokat hoztak az életükbe. Hallottam a történeteket, hogy az emberek hogyan fogytak, hogy képesek voltak felhagyni a gyógyszerek szedésével és jobban érezték magukat, mint korábban.

Hamarosan rájöttem, hogy még ez sem elég. Hogy megadjam a lehetőséget az embereknek, a valódi, hosszan tartó változásra és átalakulásra az életükben, meg kell osszam velük a teljes, lépésekre lebontott programot az egészséges bélrendszert támogató növényi alapú megközelítésről, melyet a betegeimnél is használtam a klinikán. Ebből született a könyv, melyet most a kezedben tartasz.

Szeretnélek üdvözölni egy izgalmas, átalakító erejű utazás kezdetén. Időről időre láttam a program eredményeit saját betegeimen, most pedig itt az ideje, hogy te is megtapasztald ezeket saját magadon. A program követésével optimalizálni fogod a mikrobiomodat, meg fogod szüntetni a sóvárgást, erősíteni fogod az immunrendszeredet, növelni az energiaszintedet és meg fogod oldani az emésztési problémáidat. Ez nem egy hóbort vagy egy diéta, ez egy életmód, ami segít egészségesebbé válnod. Egy „egészséges gondolkodásmóddal” könnyedén szintet fogsz lépni az egészséges szokásokkal és a bélrendszered baktériumai örülni fognak, amint az éltető rostok segítik virágzásukat.

Az ebben a fejezetben hivatkozott 4 tudományos forrás megtekintéséhez látogass el a www.theplantfedgut.com/research/ oldalra.

I. RÉSZ

A TUDÁS HATALOM

1.

A motor, mely az ember egészségét működteti, még csak nem is emberi

Lent a mélyben barátokra találsz – több trillióra!

Amikor 2006-ban lediplomáztam az orvosi egyetemen, közel semmit sem tudtunk a bél baktériumflórájáról. Abban az időben a bél baktériumainak 60%-a nem fejlődött a hagyományos tenyésztőlemezeken, így tényleg nem volt módszerünk a tanulmányozásukra. Tudtunk a létezésükről, de nem volt módunk semmilyen információt kicsikarni róluk. És őszintén, ez nem okozott nekünk álmatlan éjszakákat. Úgy értem, a székletben lévő baktériumokról beszélünk! Kakibacikról! A nézőpontunkból tekintve, azok a semmirekellők csak potyautasok voltak és nem játszottak szükségszerűen fontos szerepet az egészségünkben.

De 2006-ban egy laboratóriumi áttörés drámaian megváltoztatta a dolgokat, ami átlendített minket a tenyésztőlemezes módszeren, és lehetővé tette számunkra, hogy különválasszuk a bél komplex rétegződésű mikrobiomját, és tanulmányozzuk. Addig a pontig mindössze kétszáz, az ember bélrendszerében élő baktériumfajról tudtunk. Nagyon gyorsan azonosítottunk tizenötezer fajt, és a mostani becslések szerint a számuk akár harminchatezer is lehet. A kutatás előtt álló akadályunk eltűnt és a zsilipet kinyitottuk. Azóta a tudományban abszolút robbanás történt, csak az elmúlt öt évben 12 900 tanulmány jelent meg a témában. Hogy ezt a számot kontextusba helyezzem, ez az elmúlt negyven év ebben a témában publikált cikkeinek 80%-a.

Lehet, hogy hallottál már a bél mikrobiomjának fontosságáról, de higgy nekem, bármit is olvastál, az csak a felszínt kapargatja. A tudomány hihetetlenül gyorsan halad, és kétségtelenül kihívást jelent egészségügyi rendszerünk számára, hogy ezt kezelje. Átlagosan tizenhét év szükséges ahhoz, hogy egy új megállapítás a publikációtól eljusson a klinikai felhasználásig vagy az orvosok tudatáig, így a legtöbb orvos még mindig a tenyésztőlemezek korában él. Mindannyian hallottak a mikrobiomról, de a legtöbbjük nem találta ki, hogyan illeszthetné be az információt orvosi praxisába. Miért várnánk tovább? Tágra nyílt szemmel és leesett állal kísértem figyelemmel az egyre több kutatást, és készen állok, hogy most azonnal megosszam veled. Nem várunk tizenhét évet.

Mikor rájöttünk, hogyan tanulmányozzuk a bélrendszer baktériumait, felfedeztük, hogy mikroorganizmusok sokkolóan széles, kiterjedt közössége él bennünk harmóniában, egyensúlyban és céllal. Ezt a közösséget hívjuk „bélflórának”. Amikor ennek a közösségnek specifikusan a genetikai kódjára utalunk, akkor a „mikrobiom” kifejezést használjuk. A bennünk élő mikroorganizmusoknak öt típusát különböztetjük meg. Ezek a baktériumok, az élesztőgombák, a paraziták, a vírusok és az archeák.

A baktériumok olyan egysejtű, élő szervezetek, melyektől a legtöbben félünk gyerekkorunk óta. Hiszed vagy sem, ez a félelmünk súlyos tévedés. Igen, vannak olyanok, mint az E. coli vagy a Pseudomonas fajok, melyek rossz hatásúak és gondot okoznak nekünk. De többségük tulajdonképpen jót tesz és megpróbál segíteni. Olyanok, mint a kutyák. A többségük az ember legjobb barátja, de néhányat inkább nem akarsz megsimogatni. Utóbbiakhoz kutyasuttogóra lesz szükséged. De ha a bélflóra jön szóba, akkor valaki olyasvalakire lesz szükséged, mint én, aki e terület szakértője.

A gombák többsejtű szervezetek, melyek az állatokhoz és növényekhez hasonlóan sejtmaggal és egyéb sejtszervecskékkel rendelkeznek. A baktériumoknál kifinomultabbak, de hasonlítanak is rájuk, gyakran rossznak gondolják őket még akkor is, ha sokuk segít nekünk. Versengenek is a baktériumokkal, ami egy nullszaldós játékot jelent: ha az egyikük ereje teljében van, a másik sorvadozik.

A vírusok DNS-ből (vagy RNS-ből) álló apró organizmusok, melyeknek egyáltalán nincs is sejtjük, és még csak nem is tekintik őket élőlényeknek, habár néhány tulajdonságban osztoznak velünk, élő teremtményekkel. Ha a vírusokra gondolunk, gyakran az olyan betegségek jutnak először eszünkbe, mint az influenza, a HIV és a hepatitis B, de nem minden vírus próbál ártani az embernek. Sőt, ami azt illeti, többségük fontos része az egyensúlyban lévő bélrendszer mikrobiotikus közösségének, és szükségesek baktériumflóránk harmóniájának fenntartásához.

A paraziták a természet tolvajai. Energiát lopnak a gazdaszervezettől és megpróbálnak észrevétlenek maradni anélkül, hogy bármi hasznot hoznának. Számos típusuk létezik a giardiától a trichomoniasison át (mely egy szexuális úton terjedő fertőzés) a borzasztó férgekig, melyek akár a 24 méteres hosszt is elérhetik, és amiktől konkrétan kiráz a hideg. Szerencsére a legtöbb parazita (mint ezek a férgek is) ritka a nyugati világban, bár van néhány, ami gyakoribb, mint gondolnád. Például hatvanmillió amerikai krónikusan fertőzött a Toxoplasma gondii nevű parazitával, és nem is tudnak róla, mert tünetmentesek.

Aztán ott vannak az archeák, a személyes kedvenceim. Ezek az ősi szervezetek már akkor a bolygónkon voltak, mielőtt az oxigén egyáltalán létezett volna négymilliárd évvel ezelőtt, és megtalálhatod őket több kilométer mélyen az óceán hasadékaiban vagy egy vulkán belsejében. Valamint a vastagbeled barátságos kényelmében pihenve. Az a lényeg, hogy ellenálló organizmusok. Még csak most kezdtük őket megismerni, de, ami azt illeti, úgy tűnik, hogy nem versengenek az energiaforrásokért a baktériumokkal és gombákkal, így az étrend nem befolyásolja őket olyan könnyen, mint a bélflóra más részeit.

A bélflóra mélységét nehéz megérteni. Olyan, mintha a II. világháború sztálingrádi csatáját próbálnád felfogni, ahol közel kétmillió halálos áldozat volt egyetlen ütközetben. Olyan óriásiak a számok, hogy hanyagolni kényszerülsz a tényt, hogy minden egyes áldozat külön egyén, egy valós személy volt. Jelen esetben a vastagbelünkben élő harminckilencbillió mikroorganizmusról van szó. Harminckilencbillió! Többségük baktérium.

De nem kell undorodnod vagy szégyenkezned emiatt – úgy értem, tényleg kicsit gusztustalan, de azért vagyok itt, hogy elmondjam neked, hogy a bélrendszered baktériumai, és ahogy majd látni fogod, a bélmozgásaid egyaránt, bámulatos, varázslatos egységet alkotnak csodálatos gyógyító erővel. Végül is, még Ryan Gosling vastagbelében is vannak baktériumok. Mennyire lehetnének hát rosszak?

Mennyi mikrobát is jelent harminckilencbillió? Képzeld el, hogy Kanada északi részén vagy egy nagyon tiszta éjjelen felnézve az égre szó szerint minden egyes csillagot látsz a Tejúton. Fogd ezeknek a csillagoknak a számát és szorozd fel százzal, ugyanis ennyi mikroorganizmus van a vastagbeledben. Ez a szám nyilvánvalóan meghaladja az emberi test sejtjeinek számát. Bizonyos nézőpontból néhányak szerint azt is lehet mondani, hogy csak 10%-ban vagy ember – és 90%-ban baktérium! Nemcsak ember vagy, hanem egy szuperorganizmus, ami egy ökoszisztémaként szolgál az élővilág hat királysága közül négynek: eubaktériumok, gombák, archeák és protiszták. A másik kettő az állatvilág (ide tartozunk mi) és a növényvilág (amit eszünk). Többek vagyunk, mint csak emberek. Mi az élet körforgása vagyunk.

Az ember bélrendszere mindennel összeköttetésben van úgy, hogy az közvetlenül összehasonlítható a Föld bolygóval. Bélrendszered mikrobiomja ugyanolyan ökoszisztéma, mint az Amazonas esőerdeje. Egyensúlyban és harmóniában virágzik. A dzsungelben minden állat, növény és mikroba létezése valamilyen célt szolgál, még a szúnyogoké és kígyóké is. Mindegyikük hozzájárul valamivel az egyensúlyhoz, és bármennyire is utálom a szúnyogokat és kígyókat, ha eltűnnének, annak beláthatatlan következményei lennének, és az adott ökoszisztéma egészsége romlana. Ezért olyan kritikusan fontos a biodiverzitás egy ökoszisztéma számára.

Ez alól az emberi bélrendszer sem kivétel. A fajok sokfélesége rendkívül fontos az egyensúlyhoz. A bennünk élő baktériumfajok száma valahol háromszáz és ezernél valamivel többre tehető (a létező tizenötezer-harminchatezerből). Ha a dolgok a maguk rendje szerint működnek, sokféle, sűrű mikrobaközösség él harmóniában a vastagbelünkben. A vastagbél maga erős és egészséges, rendelkezik egy érintetlen sejtfallal, hogy mindent a megfelelő helyen tartson és bélflóránk természetes szerepét játssza, mint az ember egészségének igáslova.

A baktériumok szerepe az emésztésben rendkívül jelentős. Csapatokban dolgoznak, hogy kicsomagolják az ételed, lehetővé téve, hogy hasznosítsd a szükséges tápanyagokat. Nincs olyan étkezés, amivel a mikrobáid ne lennének elfoglalva, hogy segítsenek lebontanod a táplálékot, és a legtöbbet kihozni belőle. Nehéz megérteni, de sok esetben ezek az egysejtű organizmusok jobbak az ételünk megemésztésében, mint mi magunk. Emiatt úgy fejlődtünk, hogy ebben rájuk támaszkodunk.

Minden egyes falat, minden napi adag – 1,36 kg – étel a bélrendszered mikrobái felé veszi az irányt. Nem passzív megfigyelők. A mi ételünk egyben az ő ételük is. Igen, még a láthatatlan egysejtű organizmusoknak is szüksége van energiaforrásra, ami táplálja őket. De nem minden mikroba táplálkozik ugyanazzal. Minden étrendbeli döntés, amit hozol, a mikrobák egy specifikus csoportját fogja erősíteni, míg másokat legyengít. Ha tartósan mellőzöl egy ételcsoportot, az azon a táplálékon élő mikrobák éhen halnak és kipusztulnak. Olyan gyorsan szaporodnak, hogy a huszonnégy órán belül történő táplálékválasztásod a mikrobák ötven generációjának fejlődésére lesz befolyással. Nem telik napokba, főleg nem hetekbe, hogy a mikrobáid megváltozzanak, mindössze egy falat is elég ehhez. De azt te irányítod, hogy mibe harapsz bele, és így kontrollálhatod mikrobiomod felépítését.