Klasszikus magyar versek és mai átiratok

részlet

© 2017, 2022 Lackfi János, Vörös István
© 2022 Illyés Gyula jogutóda
© Márai Sándor jogutódai, S. A. Gaal (Toronto), 2022
– A kiadás jogait a Balla-Sztojkov Irodalmi Ügynökség közvetítette.
© 2017, 2022 Szabó Lőrinc jogutódai
© 2022 Helikon Kiadó, Budapest
A Helikon Kiadó a Libri Könyvkiadó Kft. imprintje.
Borítóterv © Szathmáry István

ISBN 978 963 620 029 9

Felelős kiadó M. Nagy Miklós
Felelős szerkesztő M. Nagy Miklós
A szöveget gondozta Balázs Piroska
Műszaki szerkesztő Széplaki Gyöngyi

Elektronikus változat
eKönyv Magyarország Kft.
www.ekonyv.hu
Készítette Ambrose Montanus

Ómagyar Mária-siralom

Valék siralom-tudatlan,

Sírván sírok, zokogok,

bútól aszok, epedek.

Megfosztnak világomtól

zsidók, én fiamtól,

édes örömemtől.

Ó, én édes Uram,

egyetlenegy fiam,

síró anyád tekintsed,

bújából kivonszoljad.

Szemem könnytől árad,

szívem bútól fárad,

te véred hullása

szívem alélása.

Világ világa,

virágnak virága,

keserűen kínzatol,

vas szegekkel veretel.

Jaj nekem, én fiam,

én édes mézem,

szégyenítik szépséged,

vízként hull a véred.

Siralmam, fohászom

arcomra kívül kiül,

szívem égető búja

soha ki nem hűl.

Végy magadhoz, halál,

csak egyetlenem éljen.

Maradjon meg én Uram,

kit világ féljen.

Ó, igaz Simeonnak

szava bizony beérett,

átjár a búnak tőre,

mit hajdan ígért meg.

Ha válnom kell tőled,

ne ily válással,

ne kínozzák rettentőn

fiam halálra!

Zsidó mért tesz törvénytelent?

Fiam miért hal bűntelen?

Fogod, húzkodod,

öklelvén, kötvén ölöd!

Kegyelmezzetek fiamnak,

kegyelem nem kell magamnak,

avagy kínok kínjával

anyát édes fiával

vele együtt öljétek!

(Lackfi János szövegváltozata)

Ómagyar Mária-siralom

Lackfi János Nyelv híján való siralom

Volék nyelvem tudotlon,

szótalan, születlen,

méh-mélyi tengerben.

Sustorgás, sistergés

vérben, végtelenben

alattam, felettem.

Add ingemül igédet,

ínyem ingyen igézzed,

bészegett szám tekintsed,

szavam szirmát kigyújtsad!

Volék varas vénség,

ezeréves csöppség,

hang-harapni fogatlan,

számon szó foganatlan.

Világ-árva lárva,

villámlásnyi lámpa,

nyelvem hegyén ízlelek

szószedetet, vos szeget.

Aj, zöngék, gyöngédek,

nyelvemre méznek,

beszédem fakadjon,

csergése víznek!

Kongatlan ürességem,

minden hanggal vemhességem

bennem kóborol,

belőlem kiborul.

Gyöngy, göröngy, lehelet,

zúzmara, zegernye,

sifonér, kerevet,

jersze nyelvemre!

Csócsálni világom,

csemcsegni, csencselni,

szürcsölni vágyom

csendedet, mely tejnyi!

Világ-anya, hempergess,

magadból kikergess,

magból terebéllyé

serkenjek személlyé.

Ha megszülsz, én megszüllek,

szent szavakba átszűrlek,

értőkkel értetlek,

éltemből étetlek!

Ómagyar Mária-siralom

Vörös István Újmagyar Ági-vigalom

Leszek mosoly megtudó,

nevetéstől remegek,

vígan hízok teveled

kacagástól, jókedvtől.

Az arcod mindig vidám.

Hogy tehetted ezt, hazám?

Ó én ézes asszonyom,

boldog férjed tekintsed,

álomporral meghintsed,

legyen ez az én napom.

Legyen ez a mi napunk,

legyen miért vigadnunk,

jonhunk bútól ment legyen.

Mindig maradj meg nekem!

Világoknak világa,

fényesőnek virága,

idő leveles ága,

az ebédhez saláta,

leheverni az ágyra,

felnézni a csillárra,

nem is kell több énnekem,

hogy hol élünk, kérdezem.

Itt a harsány végeken!

Egy körte a végtelen,

az asztalra leteszem,

egy alma a véges lét.

Vacsorára épp elég.

Janus Pannonius Pannónia dicsérete

Eddig Itália földjén termettek csak a könyvek,

S most Pannónia is ontja a szép dalokat.

Sokra becsülnek már, a hazám is büszke lehet rám,

Szellemem egyre dicsőbb, s általa híres e föld!

(Berczeli Anzelm Károly fordítása)

Janus Pannonius: Pannónia dicsérete

Vörös István Pannónia öndicsérete

Eddig Itália földjén termettek csak a gólok,

most Pannónia is ontja az öngolokat.

Eddig a másoknak megigért örömökből éltünk,

most legalább biztos: senki se várja a jót.

Janus Pannonius: Pannónia dicsérete

Lackfi János Három gyanús Janus

1. Primőrök dicsérete

Eddig a szántóföldön termett meg csak a zöldség,

Most már sok labor is ont ragyogó lufikat.

Eddig az íz meg az illatanyag dominált piacunkon,

Most rágván se tudod: répa-e vagy guanó.

2. Széplányok dicsérete

Régen a marha farába sütöttek billogokat még,

Most csupa tetkó sok széplány tompora, nézd!

Régen a széplány úgy főzött, ahogyan csak az anyja,

Mint a saját apja, úgy vedel egy mai lány.

3. Ellenőrök dicsérete

Egykor a jegy, bérlet nem kellett jó utazónak,

Száll fel a bumburnyák: hoppszasza, elmenekülsz.

Most utad állja, s a rendőrt hívja a disznaja menten,

Így biza nem bliccelsz, lúzer lett a betyár!

Janus Pannonius Egy dunántúli mandulafáról

Herkules ilyet a Hesperidák kertjébe’ se látott,

hősi Ulyxes sem Alcinous szigetén.

Még boldog szigetek bő rétjein is csoda lenne,

nemhogy a pannon-föld északi, hűs rögein.

S íme, virágzik a mandulafácska merészen a télben,

ám csodaszép rügyeit zuzmara fogja be majd!

Mandulafám, kicsi Phyllis, nincs még fecske e tájon,

vagy hát oly nehezen vártad az ifju Tavaszt?

(Weöres Sándor fordítása)

Janus Pannonius: Egy dunántúli mandulafáról

Lackfi János 1. Egy netentúli ajánlatról

Bruce Willis ílyet a Die Hard 3-ban sose látott,

Mission Impossible: ezt hiszi még Tom Cruise,

Mert hiszen épeszü ember nincs, aki bízna ilyenben:

Szőrös a férfiutest mind, amióta csak él.

S ím, eme mailben az új csoda perdül elébed:

Nincs epilálás több, félre, borotva, csipesz!

Hát és vállak szőrtelenítését ma örökre,

Játszva megoldja a cég… Jöjj, csupasz emberiség!

2. Egy tengerentúli mentőlétráról

Mentőlétra a Central Parkban, a színe pirosló,

Hogyha befagyna a tó, haszna vevődne bizony.

Ámde futót, sétálót napfény szénsava bódít.

Létra, te mit keresel kajla tavasz közepén?

Másnap a hó kavarog, fagy a csont, vacogunk dideregve,

Sutty, kitörölve tavasz – tél dere és dara mar.

Nap heve már lekeverve, a tó üvegezve csikordul.

Lesz, ki a jégbe szakad? Jól jön a létra megint?

Janus Pannonius: Egy dunántúli mandulafáról

Vörös István Egy tiszántúli fügefáról

Farkas Berci ilyet még fancsali űrbe’ se látott,

hősi Nagy Imre se az ország háza előtt,

míg boldog tömegeknek szólt le a szóval az elvtárs,

és kialudt odafönt csillagos égi kamu.

S íme, kihajt a fügénk, ám régi igaztalan árnyak

köznapi szép rügyeit sok duma rágja le majd!

Ó, fügerügy, kicsi fallosz, nincs vén kecske e tájon?

Édes ized szereti, várja belőle a bort?

Janus Pannonius Búcsú Váradtól

Még mély hó települ a téli földre,

Erdő, mely csak a zöld levélre büszke,

Szürke suly a ködös fagy zúzmarája,

S el kell hagyni a szép Körös vidékét

És sietni Dunánk felé, urunkhoz.

Hajrá, fogyjon az út, társak, siessünk!

Nem tart vissza folyó, s az ingovány sem,

Mert fagy fogja hideg vizét keményen.

Hol nemrég evezett a föld lakója

S félt – most hetyke bizalmu, fürge lábbal,

Megdermedt habokat fitymálva, lépked.

Hajrá, fogyjon az út, társak, siessünk!

Nem siklik soha úgy a lenge csónak

Jó sodrásban, erős lapát-csapástól,

Még akkor se, ha fodrozódó Zephyrus

Bíborszínűre festi át a tengert,

Mint ahogy lovaink a szánt repítik.

Hajrá, fogyjon az út, társak, siessünk!

Hőforrás-vizeink, az Isten áldjon,

Itt nem ront levegőt a kén-lehellet,

Jó timsó vegyül itt a tiszta vízbe,

Mely gyógyítja szemed, ha fáj s ha gyenge,

És nem sérti az orrodat szagával.

Hajrá, fogyjon az út, társak, siessünk!

Könyvtár, ég veled, itt a búcsuóra,

Híres könyvei drága régieknek,

Már Phoebus Patarát elhagyta, s itt él;

Költők isteni pártfogói, Múzsák

Többé nem szeretik Castaliát már.

Hajrá, fogyjon az út, társak, siessünk!

Isten áldjon, aranyba vont királyok,

Kiknek még a gonosz tűzvész sem ártott,

Sem roppanva dülő fal omladéka,

Míg tűz-láng dühe pusztított a várban,

S szürke pernye repült a kormos égre.

Hajrá, fogyjon az út, társak, siessünk!

S rőt fegyvert viselő lovas királyunk,

Hős, ki bárdot emelsz a jobb kezedben

– Márvány oszlopokon pihenve egykor

Bő nektárt veritékezett a tested –

Utunkban, te, nemes lovag, segíts meg.

Hajrá, fogyjon az út, társak, siessünk!

(Áprily Lajos fordítása)

Janus Pannonius: Búcsú Váradtól

Vörös István Búcsú a várhatótól

Néha hó települ a téli földre,

gazra, mely nem az öröklétre büszke,

szürke súly a szmogos fagy cirádája,

el kell hagyni a szép öröm vidékét,

sántítani Dunánk felé, urunkhoz.

Fogyjon a szabadság, társak, fizessünk!

Nem tart vissza törvény, rendőrkordon sem,

mert fagy fogja a karom jó keményen.

Hol nemrég nevetett a föld lakója,

és félt, hogy öröme még elsodorja,

zsarnokunk hideget fitymálva lépked.

Fogyjon a szabadság, társak, fizessünk!

Nem siklik soha úgy a motorcsónak,

ahogy siklik pengéje az adónak,

vagy jeges úton fékező gépjármű.

A vér átszínezi a naplementét,

lehetetlen távlatok közt keresgél.

Fogyjon a szabadság, társak, fizessünk!

Hírforrás-vizei az internetnek,

sötétben csordogál a kénlehellet,

víg timsó vegyül itt a tiszta fénybe,

mely megcsapja szemed. Látsz, de nem érted.

Nem sérti hazugság szaga az orrod.

Fogyjon a szabadság, társak, fizessünk!

Könyvtár, ég veled, itt a búcsúóra!

Ki olvas papírról, ki lapoz könyvet?

Más már a világ, az élet is könnyebb.

A kurátorok, költők pártfogói,

többé nem szeretik a nehéz verset.

Fogyjon a szabadság, társak, fizessünk!

Isten várjon, aranyba vont királyok,

kiknek még a gonosz beszéd sem ártott,

mennek előre a múltomladékon.

Míg gépek dühe épített a várban,

szürke szózat repült a foltos égre:

Fogyjon a szabadság, társak, fizessünk!

Rőt fegyvert hordó tolvaj félelem, te,

az utunkban, nemes lovag, segíts meg.

Hős, ki mobilt emelsz a jobb kezedben,

figyelj befelé és hallgass meg engem.

Fények villognak a Városligetben.

Fogyjon a szabadság, társak, fizessünk!

Janus Pannonius: Búcsú Váradtól

Lackfi János Búcsú Brüsszeltől

Ordas köd tenyerelt avas tetőkre,

Nyálkás szmog szemetelt az utcanépre,

Fel-felzajdul a szél, pofánkba bokszol,

Mint szárnyszegve madár, kövön hevernek

Gyötrött vázzal esernyők itt meg ott is,

Hajrá, fogyjon a sör, már vár a reptér!

Főtér hinti miránk aranycsicsáját,

Zsírban zizzen a szöszke szalmakrumpli,

Csípős, jó majonéz dukálna hozzá…

Már gofrit sem eszünk, csokist, sem eprest,

Pápá!, integetünk a bumszli ködnek,

Hajrá, fogyjon a sör, már vár a reptér!

Ég áldjon, Cirio, fajansz a vécéd!

Bőrkárpit-liliom lapul falakra,

Mindig dúdol a kis, kopaszka pincér,

Ónémet, faragott gyümölcs a polcon,

Pletykák zsongnak a tükrök agg homályán,

Hajrá, fogyjon a sör, már vár a reptér!

Ég áldjon, te modern királyi könyvtár!

Ittam kéziratok poroska kincsét.

Jártam partja kövét kanálisoknak,

Hentesboltjait véres alkonyoknak,

Jégkásában a kagylók és homárok,

Hajrá, fogyjon a sör, ma vár a reptér!

Templom támfala működő vizelde.

Márvány Mária hímezett ruhában,

Kocsmák körmenetén járt körbe hajdan.

Árvízben lebegett e kő csodásan,

Röppent sárga narancs a karneválon.

Hajrá, fogyjon a sör, ma vár a reptér!

Szívtam fenn a tetőn sodort dohányom,

Ívben hulltak alá parázs-parányok.

Izzó dzsesszt muzsikált ezernyi kocsma:

Funky, swing, a be-bop, a blues, a free jazz.

Ösztöndíj ha fogyott, szobát festettem,

Hajrá, fogyjon a sör, ma vár a reptér!

Éjt-nappal pisilő fiú, segíts meg,

Ellenség erejét te csak kacagtad,

Várfalról patakot csurizva rájuk,

Bárcsak gyermeki nemtörődömséggel

Néznék sok mai szörnynek szemközébe,

Hajrá, fogyjon a sör, ma vár a reptér!

Tartalom

Ómagyar Mária-siralom

Lackfi János: Nyelv híján való siralom

Vörös István: Újmagyar Ági-vigalom

Janus Pannonius: Pannónia dicsérete

Vörös István: Pannónia öndicsérete

Lackfi János: Három gyanús Janus

1. Primőrök dicsérete

2. Széplányok dicsérete

3. Ellenőrök dicsérete

Janus Pannonius: Egy dunántúli mandulafáról

Lackfi János:
1. Egy netentúli ajánlatról

2. Egy tengerentúli mentőlétráról

Vörös István: Egy tiszántúli fügefáról

Janus Pannonius: Búcsú Váradtól

Vörös István: Búcsú a várhatótól

Lackfi János: Búcsú Brüsszeltől

Balassi Bálint: Borivóknak való

Lackfi János: Bulizóknak való

Vörös István: Tejivóknak való

Balassi Bálint: Egy katonaének

Vörös István: Katonadolog

Lackfi János: Plaza Balassi

Balassi Bálint: Adj már csendességet

Lackfi János: Hagyj már békén, kérlek!

Vörös István: Ne hagyj maradékot!

Zrínyi Miklós: Peroratio

Vörös István: Terrorakció

Lackfi János: Perforáció

Faludi Ferenc: Forgandó szerencse

Lackfi János:
1. Forgandó lányocskák

2. Forgandó fiúcskák

Vörös István: Szerencséd kocsiján

Batsányi János: A látó

Vörös István: A vak

Lackfi János: Látótól vakításig

Csokonai Vitéz Mihály; Szerelemdal a csikóbőrös kulacshoz

Lackfi János: Szerelemdal nyelvemhez

Vörös István: Szerelemdal a bőrüléses kocsihoz

Csokonai Vitéz Mihály: Tartózkodó kérelem

Vörös István: Csapkolódó félelem

Lackfi János: Variációk hatalmas szerelemre

Csokonai Vitéz Mihály: A tihanyi ekhóhoz

Lackfi János: A budai büdösvízhez

Vörös István: A Paks kettőhöz

Berzsenyi Dániel: Osztályrészem

Vörös István: Törzsfejlődés

Lackfi János: Osztálytermem

Berzsenyi Dániel: Búcsúzás Kemenes-aljától

Lackfi János: Búcsú az italozástól

Vörös István: Búcsúzás a budai hegyektől

Berzsenyi Dániel: Fohászkodás

Vörös István: Rémület ima közben

Lackfi János: Fosszilis fohász

Kölcsey Ferenc: Himnusz

Lackfi János: A széthúzás himnusza

Vörös István: Humusz

Kölcsey Ferenc: Vanitatum vanitas

Vörös István: Van itt álom, van, igaz?

Lackfi János: Hírújságok hírújsága

Vörösmarty Mihály: Szózat

Lackfi János: A kispolgár szózata

Vörös István: Szóvesztés

Vörösmarty Mihály: Gondolatok a könyvtárban

Vörös István: Gondolatok a könyvégetésről

Lackfi János: Gondolatok a képtárban

Vörösmarty Mihály: Előszó

Lackfi János: Elúszó

Vörös István: Tavaly Prágában

Arany János: Ágnes asszony

Vörös István: Csaba bácsi

Lackfi János: Ágnes asszony a konyhában

Arany János: Mátyás anyja

Lackfi János: A fekete router

Vörös István: A szerző anyja rendszerváltozáskor

Arany János: A walesi bárdok

Vörös István: A pesti átok

Lackfi János: A szupermarket bárdjai

Arany János: Epilogus

Lackfi János: Óvatos duhaj

Vörös István: Epilógus

Arany János: Tetemre hívás

Vörös István: Fehérre fehérrel

Lackfi János: Csillagcsavarhúzó

Petőfi Sándor: Befordúltam a konyhára

Lackfi János:
1. Befordultam a fitneszbe

2. Beálltam az ATM-hez

Vörös István: Ha eltűnünk: békés úton

Petőfi Sándor: A bánat? Egy nagy óceán

Vörös István: A remény? Egy nagy tároló

Lackfi János:
1. A bánat? Narancsbőr csupán

2. A bánat? Lenőtt körömágy

3. A bánat? Kihízott ruci

Petőfi Sándor: A kutyák dala

Lackfi János: Állampolgárok dala

Vörös István: Az ölebek éneke

Petőfi Sándor: A farkasok dala

Vörös István: A kóbor kutyák éneke

Lackfi János: Emigránsok dala

Petőfi Sándor: A XIX. század költői

Lackfi János: A pixelkor költői

Vörös István: A XXI. század költőihez

Petőfi Sándor: A Tisza

Vörös István: A túlvilági Duna

Lackfi János: A net

Petőfi Sándor: Falu végén kurta kocsma…

Lackfi János: Kinn a pusztán bazi hangár…

Vörös István: Falu végén szeméthalom…

Petőfi Sándor: Szeptember végén

Vörös István: Az értelem végén

Lackfi János: A civilizáció végén

Petőfi Sándor: Nemzeti dal

Lackfi János: Vesztesi dal

Vörös István: Nemzetközi dal

Petőfi Sándor: Itt van az ősz, itt van újra

Vörös István: Ez már nem ősz, folyton nyár van

Lackfi János: Itt van a nyár, itt van újra

Vajda János: Húsz év múlva

Lackfi János: Húsz év = nulla

Vörös István: Húsz év múlva

Reviczky Gyula: Magamról

Vörös István: A jósnál

Lackfi János: Fekete-fehér

Ady Endre: A Hortobágy poétája

Lackfi János: A protekció lovagja

Vörös István: A lefagyás poétája

Ady Endre: Harc a Nagyúrral

Vörös István: Harc a nagy törpével

Lackfi János: Én s a dinófejű Nagyúr

Ady Endre: Párisban járt az ősz

Lackfi János: A juhász Párizsban (remixek)

Vörös István: A nyár kiszállt a Klinikákon

Ady Endre: Dózsa György unokája

Vörös István: Simone Weil unokája

Lackfi János: Charlie Parker unokája

Ady Endre: Kocsi-út az éjszakában

Lackfi János: Matekozás az éjszakában…

Vörös István: Három utazás a rossz szekéren

1. A beteg

2. A részeg

3. A magzat

Ady Endre: Emlékezés egy nyár-éjszakára

Vörös István: A negyedik idő

Lackfi János: Emlékezés egy suli-bulira

Ady Endre: Krónikás ének 1918-ból

Lackfi János: Csapatépítő krónika 2017-ből

Vörös István: Krónikásének 2016-ból

Ady Endre: Az eltévedt lovas

Vörös István: Az eltévedt golyó

Lackfi János: Az eltévedt zombi

Juhász Gyula: Anna örök

Lackfi János: A füst örök

Vörös István: Alzheimer-kór

Babits Mihály: Esti kérdés

Vörös István: Testi kérdés

Lackfi János: Nyelvi kérdés

Babits Mihály: Mint különös hírmondó

Lackfi János: Mint különös marsbéli

Vörös István: A fehér kobra

Babits Mihály: Ősz és tavasz között

Vörös István: Kint és bent közt

Lackfi János: Lét és nemlét között

Babits Mihály: Jónás imája

Lackfi János: János imája

Vörös István: A kiöregedett önvádja

Kosztolányi Dezső: Boldog, szomorú dal

Vörös István: Csöndbe dobott zaj

Lackfi János: Lavina-dal

Kosztolányi Dezső: Ilona

Lackfi János: Júlia

Vörös István: Ági

Kosztolányi Dezső: Halotti beszéd

Vörös István: Halotti szeszély

Lackfi János: Halotti nyelvlecke

Kosztolányi Dezső: Hajnali részegség

Lackfi János: Reggeli részecskék

Vörös István: Hajnali gyilkosság

Kosztolányi Dezső: Ének a semmiről

Vörös István: Bérlet a semmire

Lackfi János: Az elégedetlenség dala

Tóth Árpád: Rímes, furcsa játék

Lackfi János: Csöppes, furcsa játék

Vörös István: Rémes, furcsa jogrend

Tóth Árpád: Lélektől lélekig

Vörös István: A koldus hálaéneke

Lackfi János: Atomtól atomig

Tóth Árpád: Körúti hajnal

Lackfi János: Színházi est

Vörös István: Körúti hóesés

Karinthy Frigyes: Előszó

Vörös István: Közbeszó

Lackfi János: Elorzó

Szabó Lőrinc: Dsuang Dszi álma

Lackfi János: Dsuang-dszi és a nyelvelmélet

Vörös István: Kinek az álma?

Márai Sándor: Halotti beszéd

Vörös István: Átváltozási beszéd

Lackfi János: Csalotti beszéd

Illyés Gyula: Egy mondat a zsarnokságról

Lackfi János: Egy mondat

Vörös István: Egy mondat a szegénységről

József Attila: Tiszta szívvel

Vörös István: Kis lázadás a szünidőre

Lackfi János: Tészta-szívvel

József Attila: Téli éjszaka

Lackfi János: Hivatali hajnal

Vörös István: Nyári délelőtt

József Attila: Reménytelenül

Vörös István: A színek kiöntése

Lackfi János: A semmi trágár

József Attila: Elégia

Lackfi János: New York-i elégia

Vörös István: Szélesvásznú elégia

József Attila: A Dunánál

Vörös István: Az orvosnál

Lackfi János: A stadionnál

József Attila: Nagyon fáj

Lackfi János: Tovább, még!

Vörös István: Se háború, se béke

József Attila: Születésnapomra

Vörös István: 42

Lackfi János: Korong

József Attila: Tudod, hogy nincs bocsánat

Lackfi János: Tudod, hogy nincs mentséged

Vörös István: Tudod, hogy van bocsánat

Radnóti Miklós: Tétova óda

Vörös István: Tétova ó

Lackfi János: Férfias óda

Radnóti Miklós: Nem tudhatom…

Lackfi János: Nem tudhatom

Vörös István: Nem unhatom

Radnóti Miklós: Hetedik ecloga

Vörös István: Tábori csetelés félálomban

Lackfi János: Hetedikes ecloga

Radnóti Miklós: Erőltetett menet

Lackfi János: Városi szédület

Vörös István: Az erőltetett gyerek

Forgalmazza:
eKönyv Magyarország Kft.
www.ekonyv.hu

Felhasznált betűtípusok
Cardo – SIL Open Font License
Jost – SIL Open Font License
Noto Serif – Apache License 2.0