Marendeák Péter: Wellness

© Marendeák Péter, 2023

Szerkesztés: Tira Nael

Korrektúra: Tira Nael

Borító: Chris Covers – https://www.facebook.com/ChrisCoversDesign

E-book: Tira Nael

Kiadja: Fairbooks Kiadó és Írói Műhely, 2023

www.fairbookskiado.hu

Felelős kiadó: Turai Angéla

Fót, 2023

ISBN 978-615-6681-14-0

Minden jog fenntartva! A mű egyetlen része sem másolható, sokszorosítható, vagy használható fel a szerző és a kiadó előzetes írásbeli engedélye nélkül.

Marendeák Péter: Wellness

WELLNESS

Ahova az ember pihenni érkezik. Ahonnan feltöltődve távozik.

Hacsak nem egy olyan szállodát választott, ahol különös emberek és furcsa lények lesnek rá…

Ahol a wellness annyira nem pihentető. Inkább ijesztő.

Főleg, ha az intés ellenére a bal oldali liftet használta.

Fáradtan hanyatlottam az ágyra. Jó dolog a vakáció, de mennyivel kényelmesebb lenne, ha otthon is el tudnánk intézni. A sok fárasztó utazás, becsekkolás, egyebek nélkül. Ezen méláztam, mikor Juli a fejemre dobott egy ruhadarabot.

– Ezt vedd fel!

Felültem, és a kezembe vettem a hawaii mintás inget.

– Szerinted ez teljesen autentikus lesz itt?

– Tök mindegy, csak végre nem azokban a vacak öltönyökben látlak. Tényleg ideje lazítani kicsit.

Nem tudtam nem egyetérteni vele. Igencsak húzós volt az elmúlt fél év. A céget, ahol dolgozom, felvásárolta egy multi. Nem ez volt az első cégösszeolvadás, amit átéltem, de ezek így is mindig stresszes időszakok. Nem lehet igazán hozzászokni. Ki marad, kit eresztenek szélnek? Mindig jelen van a bizonytalanság. Mindeközben valami mélyen bennem egyfolytában azért drukkolt, hogy inkább váljanak meg tőlem, akkor nem nekem kellene meghoznom a döntést, és végre élhetnék a hobbimnak, a kertészkedésnek.

– Na, akkor nem megyünk le? – zökkentett ki Juli a merengésemből.

– De – sóhajtottam.

Mire felvettem az inget és a rövidnadrágot, ő már ki is pakolta a ruhákat a szekrényekbe. Bár csak négy éjszakára jöttünk, két jókora bőrönddel érkeztünk; igaz, a teljes tartalom háromnegyedét Juli cuccai tették ki.

Távoztunkban magamhoz vettem a plasztikkártyát a fali tartóból. Minden más maradt a 423-as szobában.

A folyosó tágas, világos volt, sötétszürke, puha padlószőnyegen lépkedtünk. A falak halványszürkék voltak, a padlószőnyegen is megjelenő hexagon-minták tértek vissza, csak nagyobb méretben.

Minden olyan lelassult, csöndes volt. Egyetlen embert sem láttunk, gyanítottam, hogy a vendégek lent vannak a fürdőben, és majd csak vacsora előtt egy-két órával kezdenek ismét mocorogni.

Alig hallható lounge zene szólt a folyosón, akárcsak a liftben felfelé jövet, közben alig érzékelhető, kellemes illatot éreztem, amit elsőre nem tudtam hova tenni.

– Orgona – mondta Juli, látva ahogy szipákolok.

– Valóban – válaszoltam.

Nem is értettem, hogy nem ismertem föl azonnal gyerekkorom meghatározó illatát. A szüleim kertje tele van orgonával, májusonként mindig ezt szagoltuk a húgommal.

– Ideje feltérképezni a helyet – paskolta meg Juli a kezem, miután belém karolt. Válasz gyanánt egyetlen hosszú csókot nyomtam a nyakára. Felnevetett.

– Tényleg jó lesz kicsit kiengedni a gőzt – mondtam.

– Ha már a gőz, mit szólnál, ha először lenéznénk a wellness-részlegre?

Papucsban vágtunk neki az útnak, így nem lehetett akadálya, hogy a fürdőt is megnézzük.

A wellness bejárata a mínusz első szinten volt. Ezt Juli előre megnézte a szálloda oldalán. Igazából mindenből felkészült, szerencsére teljes egészében rá hagyatkozhattam. Szőrszálhasogató volt időnként, akár még körülményesnek is nevezhettem, de valójában csak nagyon alapos volt, ami nem egyszer mentette meg a seggemet a munkahelyen. Bár ezt nehezen ismertem volna be magamnak. Hát még neki.

Csöndben vártunk a liftre, hogy felérjen a szálloda negyedik szintjére. Igencsak lassan értük el mínusz elsőt, de igyekeztem megnyugtatni magam, elvégre pont, hogy kikapcsolódni jöttünk, semmi szükség a rohanásra.