Purosz Leonidasz

Honvágy

– részlet –

© Purosz Leonidasz, 2026

„Az akkor százéves nagyapám azt mondta: »Gyermekem! Két nagy hibát követtetek el. Az egyik, hogy Varkizánál letettétek a fegyvert, a másik pedig, hogy most Albániába mentek. Ugyan a haláltól megmenekültök, de nem fogtok tudni könnyen visszatérni. Ezeknek a gyerekeknek, ha majd vissza akarnak jönni, úgy kell keresniük Görögország kapuját, mint a tűnek a lyukát.«”

„Szóval gyalogol az illető, gyalogolok az erdőben, és szembejön ötszázezer síró galegó. Erre megállok (a délceg óriás, a kíváncsi óriás, még egyszer utoljára), és megkérdezem tőlük, miért sírnak. Megáll az egyik galegó, és azt feleli: mert egyedül vagyunk, és eltévedtünk.”

„A Kádár-rendszer idején Kohn engedélyért folyamodik, hogy kivándorolhasson Izraelbe. Mivel nyugdíjas, kiengedik. Igen ám, de egy év múlva visszajön. Eltelik egy év, és megint kivándorlási engedélyt kér. Megint kiengedik. Ezt megcsinálja még kétszer, és amikor újrakezdi, a BM-es tisztnek elege lesz:
– Mondja, Kohn, mit szórakozik itt velünk? Kiutazik, beutazik, döntse el végre, hogy hol érzi jól magát…
– Hát… leginkább útközben, százados elvtárs…”

A költészet hívása

aznap este mikor Zsanett válaszolt hogy

két hónapja gyereket vár felkacagtam

szobabicikliztem negyvenhárom percig

hegymenetben bőgtem bámultam a függönyt

nem számoltam meddig aztán elfoglaltam

magam ellenőriztem hogy nincsenek-e

ágyi poloskáim nem találtam semmit

viszketett a mellkasomon a bőr nem volt

megnyugtató válasz újradiagnoszti-

záltam magam megint bőgtem meztelenül

kuksoltam a vécén nem is kellett de egy

dallam feltört váratlanul eldúdoltam

attól féltem beteg lehetsz

halálosan beteg lehetsz

azért mondtad hogy nem iszol

biztos olyan bogyókat szedsz

de most boldog az én szívem

örülök hogy nem vagy beteg

de megszakad az én szívem

hogy nem tőlem lesz a gyerek

kijött a rím felnyúltam és lecsaptam a

villanyt mire sötét lett természetesen

elhagyott a józan ítélőképesség

hiszen sokk ért minek küldtem neki régi

szokás szerint fotót arról amit főztem

nem is lett jó elsóztam és megértettem

végem van mert elkezdődött valami új

bólogattam megittam egy liter vizet

talán nem volt annyi csak az idő állt meg

ösztönösen belekalkuláltam vártam

rá hogy jöjjenek a szavak ahogy szoktak

mindig mikor kilép medréből a folyó

örülök az örömödnek

csodálatos anya leszel

nem tudtam hogy szerelmed van

elvett már vagy most vesz csak el

isten bizony felkacagtam

elképzeltem hogy mondom el

tudtam nincs már kinek mondjam

tudtam jól hogy mondani kell

Egyszerű álmok

Projektmenedzsment

Eleinte egyáltalán nem értettem

miért nevettek a projektmenedzserek

hogyha dolgom végeztével délutáni

tornát végeztem sakkoztam fellapoztam

irodai könyvtárunk klasszikusait

Élj kreatívan! és kéttucatnyi társa

Galaxis útikalauz stopposoknak

elvégre a vezetőség válogatta

össze éppúgy ahogy minket dinamikus

csapat lettünk bőven nyerünk tendereket

ünneppé varázsoljuk a hétköznapot

ezt a headline-t is én írtam juniorként

nem értettem nincs olyan hogy dolgom végez-

tével nincsen üresen ketyegő idő

este hatig nem hagyom el őrhelyemet

gépelek akkor is hogyha nincsen munka

produktívan telik harmincéves lettem

komolyan vesznek a projektmenedzserek

kaptam reformtortát előléptetést is

elértem az univerzum pereméig

kész az összes feladatom felírtam a

Clockifyba mindent mégsem szól rám senki

munkahelyi e-mail-címről fogalmazom

most is magamnak küldöm a hírlevelet

ellestem a projektmenedzserek titkát

továbbíthatom csak ne élvezd túlzottan

szabad kreatívan élni bármit szabad

egészen addig míg munkának tekinted.

Változtasd meg élted!

Horoszkóp

Alázz meg egyszer,

és felragyogok, mint egy távcső.

Alázz meg kétszer,

és kihűlök, mint a Nap.

A gyűjtemény, amivé nőttünk

Mi, akik a rendszerváltás után születtünk,

gimnazistaként rímbe szedjük

a véleményeteket a rendszerváltásról,

és ekkor egy darabig úgy tűnik,

mi leszünk a Gondolkodó Nemzedék.

Habár az országos versenyen

emléklappal szúrják ki a szemünk.

Pár év múlva jellemzően

eltűnünk a süllyesztőben.

Kipukkad a buborék,

nem kár, csak a humorért.

Habár még rímelünk.

Hiába kérdezitek újra meg újra,

hazahoztuk-e a szennyest,

újra meg újra azt feleljük, nem,

hiszen magunkra mosunk.

Habár rossz hőfokon.

Kiabáljatok csak a tévével,

nem mi szereplünk benne.

Sem az ellenséges, sem a baráti csatornán.

A kocsmában mellesleg

nem csak berúgni lehet.

Habár berúgunk, hogy jól szerepeljünk.

Ne féltsétek a Gondolkodó Nemzedéket!

Érzelmileg bevonódunk, hogyne.

Maradt bennünk tartás:

senkit nem gyűlölünk jobban,

mint akit gyűlölni tanítottatok.

Habár ez köztünk marad, igaz?

És előre tudjuk, hogy egy napon majd

a vasárnapi ebéd fölött mély levegőt vesztek,

édes gyermekeink, megöregedtünk,

szóltok, és felteszitek a kérdést,

amire csak mi adhatunk választ,

habár lemondtatok rólunk:

végül is hol van az igazság?

Lehet, hogy összerezzenünk,

de kiálljuk a farkasszempróbát.

Nem a széleken, ahol kerestétek,

és nem is pontosan középen,

ahol a leglustábbak keresik,

feleljük húslevesgőzben,

habár nem mondunk konkrétumot,

mert rendszerváltás után

érdemes lesz tiszta lappal nyitni.

Itt, ni.

Honvágy

Áll Kosztasz 38 évesen,

szépen kiöltözve, komoran

a székesfehérvári vasútállomáson.

Van egy felesége (Cilka),

két gyereke (Niki, Alex)

és egy súlyos titka (de az titok).

Van neki (és nincs) a Babo.

’75-öt írnak, akik élnek.

Az idő mintha megállt volna:

kibírhatatlanul gyorsan telik.

1.

Cilka

Biztos ez a peron, Koszta?

Kosztasz

Elkéstetek.

Cilka

Mennyi az idő?

Kosztasz

Tíz perc múlva itt a vonat.

Niki

Akkor tíz perccel korábban jöttünk.

Cilka

Éhes volt Alex. Tu edosza na fai [Kellett adjak neki enni], ne éhesen várja anyukádat!

Kosztasz

Közösen ebédelünk!

Alex

Krumplis tésztából én bármennyit meg tudok enni.

Kosztasz

Nem krumplis tésztát eszel! Anyukád főzött sztifádót.

Alex

De a krumplis tésztát jobban szeretem.

Cilka

Minek rohantál el, Koszta? Nem lett volna jobb, ha szép nyugodtan elindulunk együtt?

Kosztasz

(iszonyattal végigméri) Hol a csokor?

Cilka

Hát hol van?

Kosztasz

Hol a virág, azt kérdezem!

Cilka

Nem hoztad magaddal?

Kosztasz

Bolond vagy, Cilka?

Alex

Szerintem a varrógépen van.

Niki

Én is ott láttam.

Kosztasz

Eljöttetek virág nélkül?

Alex

Én nagyon gyorsan futok, visszamenjek érte?

Kosztasz

Hol a virág, Cilka?

Cilka

Úgy rohansz, és nem hozod magaddal?

Niki

Görögök nem tudnak, csak veszekedni! Veszünk új virágot, és kész!

Alex

Fizetem a zsebpénzemből!

Kosztasz

Mégis hol?

Niki

Mit hol? Itt a sarkon a virágos!

Kosztasz

Itt nincs virágos! Virágos a Május 1. téren van!

Niki

Apu, nyisd már ki a szemed –

Kosztasz

Szombaton nincs nyitva!

Cilka

A varrógépen nem lehetett…

Niki

Jó, én elmentem virágért! Adjatok pénzt!

Cilka

Futok a leánnyal!

Alex

Egy forintom van, az elég?

Kosztasz

Ne törődj vele, Alex. Ha nem érnek vissza…

Niki

Miért ne érnénk vissza, apu? Eltévedünk?

(Cilka és Niki elrohannak. Ideges csend.)

Alex

Azt álmodtam, hogy a Babo értem jött, és elvitt Görögországba, de kiderült, hogy ott is mindenki magyarul beszél, és hogy rajtunk kívül igazából nincsenek is görögök, és a makedónok az egy betegség. És aztán megtanítottam a Babót katonázni.

Kosztasz

A makedónok nem betegség.

Alex

Tudom.

Kosztasz

Alex… Hogy nézett ki álmodban a Babo?

Alex

Mint egy szokásos nagymama.

Kosztasz

Mint a Jaka?

Alex

Rá már nem emlékszem.

Kosztasz

Emlékezni kell.

Alex

De én nem emlékszem.

(Csend.)

Kosztasz

Mikor az úttörőtáborban voltál, hiányzott anyukád?

Alex

Nekem senki nem szokott hiányozni.

Kosztasz

Tudod, hány éves vagyok?

Alex

Kétszáz.

Kosztasz

Harmincnyolc.

Alex

Vicceltem.

Kosztasz

El tudod képzelni, milyen leszel, mikor akkora leszel, mint én?

Alex

Aha.

Kosztasz

Mikor utoljára láttam a Babót, akkora voltam, mint te most.

Alex

Szerintem katona leszek. Vagy kukás.

Kosztasz

Nem fognak visszaérni!

(Niki és Cilka érkeznek.)

Cilka

Sajnáljuk, Koszta. Bocsánatot kérünk!

Niki

Az van kiírva, hogy…

Kosztasz

Mondtam, hogy zárva lesz. Mondtam!

Niki

De nincs is zárva, hanem „rögtön jövök”.

Kosztasz

Mikor?!

Niki

Tőlem kérdezed?

Cilka

Fogd be a szád, Niki!

Kosztasz

Megírtam neki, hogy lesz nálam egy csokor virág!

(Vonatfütty.)

Alex

Ez az ő vonata!

Kosztasz

Nem fogjuk megismerni egymást!

Alex

Én megismerem!

Kosztasz

Honnan?

Alex

Hát a nagymamám!

Kosztasz

Én így nem tudom… Így nem akarom!

Cilka

Elég most már, Koszta!

Kosztasz

Így nem merem.

Cilka

Azt mondtam, elég! Nem viselkedhetsz úgy, mint egy gyerek.

Niki

Hogy beszélsz apuval?

Kosztasz

Cilka, pjasze ta herja tisz Nikisz! [Cilka, fogd meg Niki kezét!] Niki, fogd meg Alex kezét!

Cilka

Pjasze ta herja mu, Koszta! [Fogd a kezem, Koszta!]

Niki

Anyu, izzad a kezed!

Alex

Egyébként a te kezed is izzad.

Kosztasz

Fegyelmezetten!

(Befut a vonat. Sorban szállnak le az emberek, de nincs köztük a Babo.)

Kosztasz

Mitera! Mitera, ego ime! [Anyuka! Anyuka, én vagyok az!]

Alex

Babo! Emisz imaszte! [Babo! Mi vagyunk azok!]

Niki

Ne üvöltsetek már!

Cilka

Mitera! Székesfehérvár a végállomás, ugye?

Niki

Biztos, hogy ezen van?

Cilka

Nem lehet, hogy…?

Kosztasz

Mi? Mi nem lehet?

Cilka

Belgrádban nehéz az átszállás.

Alex

A Babo egyáltalán nem tud magyarul?

Niki

Honnan tudna?

Alex

Annyit sem, hogy szia, Babónak hívnak?

Niki

Nikinek hívják.

Alex

Mint téged?

Kosztasz

Fel kell hívni a követséget. Ha Belgrádban ragadt…

Alex

Ő az! Ugye?

(Egy hajlott hátú, feketébe öltözött néni áll a vonat ajtajában.)

Kosztasz

Mitera? [Anyuka?]

(Odaszalad, hogy legesítse a Babót. Egymás kezét szorongatják.)

Babo

Kocso, je mu! [Kocso, fiam!]

Kosztasz

Sziga-sziga! Me anagnorizisz? [Óvatosan! Megismersz?]

Niki

Öleld már meg, apu!

Babo

Omorfo palikari mu ejinesz! O Kosztakisz, o jokasz mu? [De szép gyerek lettél! Te vagy az én Kosztaszkám?]

Kosztasz

Den me anagnorizisz? [Nem ismersz meg?]

Babo

Posz na mi sze anagnoriszo? Isze o dikosz mu Kosztasz! [Hogyne ismernélek! Te vagy az én Kosztaszom!]

Cilka

Ha egyszer a nagyfia vagy!

Kosztasz

Ego ime, ne, ego. Kalosz irthesz. [Én vagyok az, igen. Jó, hogy látlak!]

Cilka

Biztos nagyon fáradt!

Kosztasz

Kimithikesz? [Elaludtál?]

Cilka

Lehet, nem mert leszállni szegény.

Alex

Miért nem mert?

Kosztasz

Ihesz kalo takszidi? [Jól utaztál?]

Babo

Dio meresz szto dromo. Theszaloniki, Veligradi… [Két napig jöttem. Thesszaloniki, Belgrád…]

Kosztasz

Ke tora szu irthe na kimithisz, prin ftaszisz szto Székesfehérvár? [És elaludtál? Épp most, mikor Székesfehérvárra értél?]

Alex

Te tudtad, hogy ilyen öreg a Babo?

Niki

Nem olyan öreg, csak annak néz ki.

Babo

Kocso mu, ja na sze do! Den pisztepsza oti tha sze kszanado. [Hadd nézzelek, Kocso! Nem hittem, hogy valaha még látlak.]

Niki

Érted, mit mond?

Kosztasz

Tromakszame, nomizame oti… [Megijedtünk! Már azt hittük, hogy…]

Babo

Mu ihesz grapszi oti tha me perimenesz me luludja! [Azt írtad, virágcsokorral vársz!]

Kosztasz

Látjátok, a virág!

Cilka

Jól van, anyukáddal foglalkozz most!

Kosztasz

I jineka mu, i Vasziliki. [Vasziliki, a feleségem.]

Cilka

Kalimera! [Jó napot!]

Kosztasz

Ke apodo ta engonia szu. [És ők az unokáid.]

Babo

(hosszan öleli) Niki! Nikica!

Niki

Csókolom!

Kosztasz

Görögül, Niki!

Niki

Ja szasz! [Csókolom!]

Babo

Isze kukla! [Gyönyörű nagylány vagy!]

Kosztasz

Dekaekszi hronon. [Tizenhat éves.]

Babo

Szu efera kati! [Hoztam neked valamit!]

(Egy karperecet vesz elő.)

Kosztasz

Neked hozta!

Babo

Apo hriszo ine! [Arany!]

Niki

Efhariszto poli! [Köszönöm szépen!] Mit mond?

Kosztasz

Színarany ékszert hozott nagymamád!

Babo

Vlepisz, grafi ke to onoma szu: Niki. [Látod? Benne van a neved: Niki.]

Niki

(mutatja) Én is Niki, a Babo is Niki.

Babo

Niki ke ego, Niki ke eszi. Ke to palikari ine o Hrisztosz? [Én is Niki, te is Niki. És ő a kis Hrisztosz?]

Cilka

Alexisz.

Kosztasz

Alexander.

Babo

Ela do na sze do! [Gyere ide, hadd nézzelek!]

Cilka

Ne félj a Babótól, Alex!

Alex

Nem félek, csak nem ismerem.

Babo

Idjosz o paterasz szu isze! Szan dio sztagonesz neru iszte! [Úgy nézel ki, mint az apukád! Mint két tojás!]

Alex

Nem is hasonlítunk.

Kosztasz

Dehogynem, Alex. Dehogynem.

Niki

Akkor mostantól végig görögül beszéltek?… … …

Felbukkan és eltűnik

A legelső éjszaka

Dédelgesd a Nagy Utazás gondolatát éveken át,

felejtsd el az emlékét is, porold le, és tedd próbára:

becsüld meg a súlyát, rakd a mérleg egyik felébe, és

nehezedj a másik serpenyőre egész életeddel!

Hogyha nem sikerül, ne gúnyold ki, ne mard el magadtól!

Ne súgd a fülébe: kisebb vagy a legkisebb jövőnél,

nevetség tárgya vagy, követelőzés vagy, Nagy Utazás…

Egyáltalán: viselkedj, és szeretettel beszélj róla!

Mert egy furcsa napon, ami éppolyan lesz, mint a többi,

felnőtt rögeszmével újra rátalálsz, és nem ereszted.

Próbára sem kell tenned, és meg sem kell változnod hozzá –

még az egy hónapos felmondási időre is gondolsz.

Gyakorold a nélkülözést, rendezd adósságaidat!

Hasznosítsd a romlandókat, dobj ki mindent, ami könnyű!

Ne lebegj jobban a kelleténél! Ne szégyelld, hogy lebegsz!

Most jön a neheze: ugye nem csak egy kívánságod volt?

Egyszerre kívántad, ne bánd hát, hogy egyszerre teljesül:

kiürített életedre ajtót nyit a Nagy Szerelem –

akkor, ha mindent jól csinálsz. Hiába csinálsz jól mindent.

Egészen kitárulkozik, hiszen egész embert kíván.

Búcsúzóul kínáld hellyel – megvár, ugye megvár?

És ha megvár, ugye felkészültél rá, hogy megváltoztat?

És ha már előtte megváltozol? És ha el sem indulsz?

Mit mutat a mérleg, ugye mégis egy kívánságod volt?

Virrasztasz és fogadkozol majd az utolsó éjszakán:

nem utolsó, hanem első, ez a legelső éjszaka.

Ugye nem torpansz meg most, hogy mégis itt a próbatétel?

Ugye képes vagy repülni földbe gyökerezett lábbal?

Eredményhirdetés

25.

TILL WE MEET AGAIN

jó értelemben férfias

sallangmentes búcsú

több a túlvilágba vetett hitnél

azt üzeni sok milliárd

lélek közül veled biztos

éppen veled találkozunk

egyetlen problémám van hogy

túlságosan adja magát

Jegyzetek

2023-ban a Petőfi Irodalmi Múzeum Móricz Zsigmond alkotói ösztöndíjában részesültem.

A kötet elején álló mottók forrásai: 1. Meneküléstörténetek, szerk. Balogh Ádám, Christoforatos Lykourgos, Purosz Alexandrosz; Szkevi Areti visszaemlékezése. 2. Roberto Bolaño: Vad nyomozók, ford. Kertes Gábor. 3. Hacsak úgy nem… Zsidó alapviccek Dés Mihály válogatásában.

A Cowboyost Erdős Kristófnak, a Jóslat, átszállással címűt Nagy Lídiának, a Helyi árat Lukács Gergelynek, Metz Laurának és Pál Gábornak, a Belépni tilost Torner Annának ajánlom.

A pályát eredetileg a Theater No. 1. társulat Jim Caroll The Basketball Diaries című regénye alapján készülő, a járványügyi korlátozások miatt végül be nem mutatott, Time out munkacímű előadásához írtam. 2026-ban a temesvári Csiky Gergely Állami Magyar Színházban bemutatott Szakadás című előadásban használtuk fel egy részletét.

A Mi, akik hatezer-hatszázhatvanhatodikak vagyunk az Eső folyóirat felkérésére született, amely Orbán Ottó Vojtina recepcióesztétikája című versére várt parafrázisokat.

A Honvágy című drámát Filippidu Eleftheriának és Purosz Athanasziosz emlékének, azaz görög nagyszüleimnek, Jajának és Papusznak ajánlom. A fonetikus görögséggel lejegyzett részekben (amelyek elképzelésem szerint valóban görögül, feliratozás nélkül hangzanak el a színpadon) közreműködött apukám, Purosz Alexandrosz.

Az Eredményhirdetés ciklusban megidézett sírfeliratokkal eredeti formájukban Srí Lankán, a trincomalee-i második világháborús brit katonai temetőben találkoztam.

Köszönöm mindenkinek, aki visszajelzéseivel, ötleteivel, történeteivel, biztatásával, jelenlétével hozzájárult a kötet végleges formájához.

Tartalom

A költészet hívása

Egyszerű álmok

Projektmenedzsment

Alt + 0132, Alt + 0148

Örökös napsütés

Tükrök

A John Cage-vita

K

Post-Covid

Változtasd meg élted!

Horoszkóp

A pálya

E/2.

Cowboyos

Ballada az árulásról

Milyen apa az, aki kitagadja a saját lányát, amikor megtudja, hogy meleg?

Mt 19,24

379 (115F/93V/26A)

A gyűjtemény, amivé nőttünk

Mi, akik a rendszerváltás után születtünk,

Mi, akik hatezer- hatszázhatvanhatodikak vagyunk,

Mi, akiknek könnyű gyerekkorunk volt,

Mi, akik nem vagyunk pszichopaták,

Mi, akik már nem beszéljük a nyelvet,

Honvágy

Felbukkan és eltűnik

A legelső éjszaka

Jóslat, átszállással

Őrült fickó

Helyi ár

Gyönyörű bőr

Tartjuk a kapcsolatot

Belépni tilos

Árnyék

Eredményhirdetés

Jegyzetek

MAGVETŐ
KÖNYVKIADÓ ÉS KERESKEDELMI KFT.
www.magveto.hu
www.facebook.com/magveto
magveto.kiado@lira.hu
Felelős kiadó Dávid Anna

Felelős szerkesztő Turi Tímea
Kézirat-előkészítő Tomka Eszter
Korrektor Hradeczky Moni
Művészeti vezető Pintér József
Műszaki vezető Takács Klári

ISBN 978 963 14 4681 4

Forgalmazza
eKönyv Magyarország Kft., 2026

www.ekonyv.hu
Elektronikus könyv Nagy Lajos

Felhasznált betűtípus:
Noto Serif – SIL OFL