Pinky Manó Birodalma - Téli mesék
Date: 0101-01-01T00:00:00+00:00
Keywords: mese; foglalkoztató
Publisher: Kiadja a HELMA könyvek 2026.09.16.

Violet V. Vandor

Pinky Manó

Birodalma

Téli mesék

Violet V. Vandor

Pinky Manó

Birodalma

Téli mesék

Mesék – Kifestők – Foglalkoztató játékok

Helma Könyvek 2026

© Violet V. Vandor

Minden jog fenntartva.

A könyv bármely részének közléséhez a kiadó
előzetes hozzájárulása szükséges.

ISBN 978-615-113-445-0

Kiadja a HELMA Könyvek 2026.

Borító és illusztrációk: Violet V. Vandor - https://chatgpt.com/

Szerkesztő: Violet V. Vandor

Kedves Gyerekek, Szülők és Pinky-rajongók!

Ezzel a különleges téli mesekönyvvel köszöntelek benneteket nagy szeretet-tel!

Akik már régóta velünk tartottak Pinky Manó kalandjai során, bizonyára jól ismerik a Pinky Manó Birodalma ingyenes újságot, amelyhez sok történet, játék, vidámság és közös élmény kötődött, ezért egy kicsit szomorú hírt is meg kell osztanom veletek: elképzelhető, hogy az újság a jövőben már nem jelenik meg. Pinky azonban nem szeret sokáig szomorkodni. És azt hiszem, nekünk sincs rá semmi okunk, mert a búcsú egyben valami egészen újnak a kezdetét is jelenti. A Pinky Manó Birodalma történetei és játékai ugyanis nem tűnnek el! Az újság helyét ezentúl mesekönyvek veszik át.

Ha minden a terveink szerint alakul, tavasszal, nyáron, ősszel és télen is egy-egy új könyvvel találkozhattok, amelyekben új történetek, kalandok és meglepetések várnak benneteket. Időközben remélem más írók is csatlakozni fognak a Pinky Manó Birodalmához, gazdagítani a könyvek tartalmát írásaikkal.

Elsőként pedig mi mással kezdhetnénk, mint egy igazi, hópelyhekkel, Mikulással, karácsonyi varázslattal és vidámsággal teli téli mesekönyvvel?

Ebben a kötetben találkozhattok Pinky manóval és a sárga macskával, Öcsikével, Bodrival, a Hókirálynővel, egy különleges kis hópihével és még sok más kedves szereplővel. Lesz szánkózás, hóesés, karácsonyfa, egy kis csintalanság és persze rengeteg téli kaland, valamint sok foglalkoztató játék.

Kellemes olvasást, sok nevetést és csodaszép, mesékkel teli karácsonyi ünnepeket és boldog Új Évet kíván mindenkinek!

Szeretettel:

Pinky Manó

Öcsike és a Mikulás szakálla

Odakint egész délután havazott. A hópelyhek sűrűn kergetőztek, lejtették pihe táncukat, aztán puhán rátelepedtek a házak tetejére, a kerítésekre és az udvarokban álló kopasz fák ágaira. Mire besötétedett, az egész utca olyan fehér lett, akár egy porcukorral vastagon meghintett sütemény.

A hatéves Öcsike azonban most egyáltalán nem törődött a hóval. Fontosabb dolga volt, a Mikulást várta. Már reggel óta legalább huszonhétszer megkér-dezte:

– Anya, mikor jön a Mikulás?

– Este – válaszolta a mamája.

– De mikor este? – kérdezte vissza a gyerek.

– Amikor eljön az ideje – mosolyodott el az anyuka.

Öcsike vacsora után már percenként az ablakhoz szaladt. Félrehúzta a függönyt, orrát az üveghez szorította és az utcát kémlelte.

– Nem látok rénszarvast – fordult kissé csalódottan az apjához.

– Errefelé ritkán parkolnak a rénszarvasok – mondta apa a kanapéról.

Öcsike gyanakodva hátranézett.

– A rénszarvas nem szokott parkolni, hiszen nem autó – csóválta meg a fejét.

– Akkor azért nem látod – válaszolta nyugodtan az apja.

Anya elnevette magát, a kisfiú viszont tovább figyelte az utcát. Egyszer csak három hatalmas koppanás hallatszott az ajtón. Öcsike úgy ugrott el az ablaktól, hogy majdnem feldöntötte a kis széket. Az ajtóhoz rohant, de félúton megtorpant.

– Anya, kinyitod te az ajtót? – kérdezte kissé megszeppenve.

Anya bólintott és ment ajtót nyitni. A küszöbön egy nagy, piros kabátos alak állt. Fején piros sapka, vállán zsák, arcán pedig akkora fehér szakáll, hogy alig látszott ki mögüle valami.

– Ho-ho-hó! Szép jó estét! Bejöhetek?

– Tessék csak, már nagyon vártuk kedves Mikulás bácsi! – tárta szélesre anya az ajtót.

Öcsike szája tátva maradt, amikor meglátta. A Mikulás lerázta csizmájáról a havat, belépett a szobába, majd leült a számára odakészített székre.

– Hát hol van az a bizonyos Öcsike? – kérdezte és előrehajolt a széken, hogy jobban lásson.

Öcsike anyja mögé bújt.

– Itt van – mondta anya, és előrébb tessékelte.

– Gyere csak közelebb! – intett neki a Mikulás.

Öcsike egy pár lépést tett, de nem mert nagyon közel menni hozzá. Először csak nézegette a piros ruháját, a csizmáját is megvizsgálta, majd tekintete megállapodott a Mikulás arcán. Valami nem stimmelt. Összeszűkítette a szemét. Olyan ismerős volt neki ez az arc. Ha azt a hatalmas fehér szakállat levenné... Öcsike közelebb hajolt. A Mikulás elmosolyodott.

– Nos, kisfiam? Tudsz te egy szép verset mondani nekem?

Öcsike nem gondolt most versre, fejében hirtelen összeállt egy kép. A szomszéd bácsinak pont ilyen orra van és a szeme is ugyanilyen! A kisfiú nem gondolkodott tovább. Villám-gyorsan előrenyúlt, két kézzel megmarkolta a Mikulás hatalmas fehér szakállát, és megrántotta.

– Jaaaj! – kiáltott fel a Mikulás.

Öcsike egyre csak húzta a szakállát, az pedig furcsa módon nem jött le az arcáról.

– Jaj, jaj, jaj! Eressz el, te gyerek! – kiáltotta a Mikulás.