Szepes Mária

PÖTTYÖS PANNI

és Kockás Peti naplója

Móra Könyvkiadó

Tartalom

KOCKÁS PETI TALÁLMÁNYA

A KOCKÁS ÜSTÖKÖS PRÓBAÚTJA

A PASARÉTI OLIMPIA

PLAKÁTVERSENY AKADÁLYOKKAL

BAJNOKOK, ELŐRE!

MESEMÉRKŐZÉS

KOCKÁS PETI TALÁLMÁNYA

A hosszú, kalandos nyár folyamán Pöttyös Panni és Kockás Peti már el is felejtkezett volna a közös naplóírás tervéről, ha nem érkezik meg Tamara gyönyörű, moszkvai képeskönyve, tele rajzokkal, emlékekkel, érdekes beszámolókkal.

Panni nagyon boldog volt, hogy Tamara naplója segítségével pontosan maga elé képzelhette, hogyan él, mit tanul, milyen játékokkal szórakozik barátnője. Az viszont nagy gondot okozott neki már előre is, hogy Kockás Petivel osztoznia kell a naplón. Nem mintha irigyelte volna pajtásától, de sejtette, mennyi kockázattal jár majd a közös válaszadás. Pedig Tamara őszinte barátsággal emlékezett meg Petiről, sőt mindhármukat lerajzolta egy szép játszótér hintája előtt, hogy legalább a naplóban együtt lehessenek.

Mielőtt Panni megmutatta Petinek Tamara naplóját, különös álma volt. Nagy, lakattal lezárt könyvet látott, amelyet Petivel együtt már egészen teleírtak mindenféle érdekes dologgal. A könyvből óriási lárma, sivalkodás hallatszott. A félig pöttyös, félig kockás borítólapon egyszer itt, másszor amott emelkedett ki egy-egy dudor, mintha sokan tülekednének, birkóznának benne. Panni álmában ijedten hallotta, amint saját történetei sírva követelik, hogy engedjék ki őket a közös naplóból, mert Kockás Peti kalandjai folyton verekedni akarnak.

De szerencsére ez csak álom volt! S Peti, miután elolvasta a naplót, fogadkozott Panninak, hogy nincs ok aggodalomra. Ő most már igazán nagyfiú, nem pajkos kisgyerek, és éppen olyan erős, mint a felnőttek. Az ötödikesek se mernek belekötni, mert ismerik kivédhetetlen fogásait. Futni például már a házmesternél is jobban futott, amikor az meg akarta verni a locsolócsapügy miatt.

– Azt mondtad, hogy nem te nyitottad ki a csapot! – vágott közbe Panni szemrehányóan. – Igazat mondtam! – erősködött Peti hevesen. – Bede Pisti nyitotta ki! Én csak fogadtam vele, hogy nem meri kinyitni. Aztán amilyen gyáva nyúl, amikor kicsavarta a csapot, elrohant. A házmester bácsi meg engem akart megbüntetni érte. A legnagyobb szemtelenség persze az volt, hogy Bede Pisti követelte utána a mackós bélyeget, amiben fogadtunk!

– De hiszen megnyerte a fogadást!

– Csudát nyerte! – mondta Peti. – A fogadásban az is benne volt, hogy a vízsugár felcsap az első emeletig, de csak a félemeletre ért fel.

– Honnan tudod? Te is elszaladtál! – csodálkozott Panni.

– Onnan, hogy a víz befröcskölt Madár néni ablakába, és abból is éppen elég baj lett: Madár néni az ablakban hűtötte a tejbegrízt. Az étel csuromvizes lett, aztán anyukám főzött helyette másikat, de nagyon haragudott rám.

Panni megcsóválta a fejét, és még nagyobb szorongással gondolt a közös vállalkozásra. A beszélgetés Petiék erkélyén folyt. Peti ugyanis oldalkocsis repülőrollert talált fel, és már napok óta ott fúrt-faragott az erkélyen. Panni nagyon büszke volt, hogy az oldalkocsi egyenesen az ő számára készül. Igaz, hogy nagymama adta hozzá a ládát meg a szöget.

Peti nem tudott betelni Tamara naplójával. Leghosszabban azt a rajzot nézegette, amely őt ábrázolta egy hatalmas puskával. Látszott rajta, mennyire jólesik neki, hogy bekerült a messziről érkezett füzetbe.

– Meglátod, micsoda izgalmas, hajmeresztő történeteket írunk majd a közös naplóba! – szólt kipirulva.

– Csak igazat szabad írni Tamarának! Nagymama mondta! – riadt meg Panni pajtása tekintetétől. Valahányszor megjelent szemében ez a harcias tűz, nagy és hangos bonyodalmak következtek, amelyekbe Panni is gyakran belesodródott.

– Az mind igaz lesz, amit én írok! – jelentette ki Peti. – Elsőnek mindjárt lerajzolom a szárazon, vízen és levegőben közlekedő oldalkocsis, csúcsszuper rollert! Ha tökéletesítem, ezzel fogjuk meglátogatni Tamarát Moszkvában!

– Honnan gondolod, hogy ez a roller majd a vízen is megy? – tudakolta Panni.

– Onnan, hogy ami fából van, az fenn marad a víz tetején. Mint a csónak! – magyarázta Peti fölényesen.

– De mitől fog repülni? – firtatta Panni. – Csinálok neki szárnyakat meg légcsavart! Ne félj, amíg engem látsz! – nyugtatta meg Peti, s ettől a biztatástól Panni egyszerre nagyon nyugtalan lett.

Így történt, hogy a Pöttyös Panni és Kockás Peti kalandjait tartalmazó napló első oldalára egy csodálatos alkotmány ábrája került. Peti filctollal rajzolta, még a fülcimpája is lila lett tőle, s úgy ráterpeszkedett a lapra, hogy Panni hiába leselkedett, nem látott semmit. Amikor aztán megpillantotta a rajzot, hevesen tiltakozott.

– Légy szíves, engem ne rajzolj oda, mert én nem ülök rá a rolleredre! Csak akkor, ha a földön megy!

A légcsavaros, szárnyas roller ugyanis a levegőben repült, a felhők között. Peti büszkén kormányozta, s mögötte ült Panni, két hajfonata lobogott a sebességtől.

– Most már nem szállhatsz le róla! – mondta Peti dühösen. – Filctollal rajzoltam, ki se lehet radírozni! Legfeljebb a valóságban nem viszlek magammal.

– Az udvaron sem? – kérdezte Panni megszeppenve.

– Ott sem! Nem akarom, hogy telesikoltozd a házat, amikor a levegőbe emelkedünk!

Panni most már nem tudta, hogy azon búslakodjon-e, amit Peti rajzolt, vagy azon, hogy nem viszi magával. De Peti már nem törődött vele. Szorgalmasan írta a nagy, nyomtatott betűs szöveget a rajz alá.

Szerzett egy biciklicsengőt meg egy biciklilámpát, és a kormány mellé szerelte. A légcsavart seprűnyél végére tűzött, kartonból készült forgó helyettesítette. Szárnyra nem is volt szükség, mert a repülőroller kivitelezés közben helikopterré alakult át. A pöttyös és kockás kis zászlókat Panni készítette el, és a seprűnyélre erősítette. Hosszú tanakodás után abban egyeztek meg, hogy a nagy találmány az ötös számot kapja, mert az iskolában is az a legjobb osztályzat. Amikor a tussal festett, óriási kövér ötöst ráakasztották a rollerra, az egész környék a csudájára járt. Sőt az iskolából is kezdtek szállingózni a gyerekek, hiszen Peti egyébről sem beszélt, mint napról napra tökéletesedő találmányáról. Lassanként mindenkit elfogott a repülőrollerláz. Még a házmester bácsit is. Megengedte például, hogy a találmányt, amely kezdte kinőni Petiék erkélyét, leszállítsák az udvarra, az üres fáskamrába. Azonkívül ő is hozzájárult a rollerhez egy nagy, régimódi gumilabdaszerű autódudával. Nem volt különösebben szép darab, de olyan félelmetes hangot adott, mint egy tűzoltósziréna, s így erősen növelte a találmány tekintélyét.

Peti ekkor már belépti díjat szedett a rollernézőbe tódult gyerekektől. Persze nem pénzt, hanem különféle tárgyakat, ceruzákat, radírt, üveggolyókat, külföldi bélyegeket, végül egy fél pár rozsdás görkorcsolyát. De azért a roller közelébe senkit sem engedett, körülkerítette kötéllel a fáskamrának azt a részét, ahol a gépezet állt. Panni buzgón adogatta kezére a különféle szerszámokat, mint bűvészinas a varázslónak.

A találmány egyre furcsább és rejtélyesebb formát öltött. Már semmihez sem hasonlított, legkevésbé egy rollerhez. S a nevezetes szerkezet díszes kibontakozása, átalakulása, sőt elformátlanodása ott játszódott le ámuló szemük előtt, hiszen Peti a legnagyobb nyilvánosság előtt fúrt, faragott, szögezett, mázolt rajta minden szabad pillanatában. Összekunyerált ládákból, deszkadarabokból egyre újabb részeket csavart, drótozott, kötözött a roller testére, s állandóan szaporította a kerekek számát, melyeket különben egy berozsdásodott babakocsi romjaiból szerelt le.

Először Panni oldalkocsija készült el. Peti a láda belsejébe zsámolyt szerelt, arra színes kerti párnát tett. Nagymama hajdani virágos napernyőjét pedig a láda fölé helyezte el, kifeszítve, hogy a gépezet még pompásabbnak hasson.

A közönség tátott szájjal bámulta a „varázslatot”: s Peti a nagyobb hatás kedvéért időnként egyet-egyet nyomott az autódudán, berregtette a biciklicsengőt, majd kipróbálta a kormányra szerelt ébresztőórát is. A villogó biciklilámpa mellett egy kis bányászlámpa himbálózott a kormányon, amelynek a közepében minden ok nélkül, de ugyancsak hatásosan gyertya égett, s a megbabonázott nézők egyre hevesebben kérlelték Petit, hogy vegye be őket is utasnak; Bede Pisti a kis villanyvonatát ajánlotta fel egy helyért. Ennek, persze, nem lehetett ellenállni. A roller oldalára újabb ládaalapzat került, újabb rozsdás babakocsikerékre szerelve.

– Azért, mert én nem adtam neked villanyvonatot, engem nem akarsz odaerősíteni az üléshez?! – kérdezte Panni sértődötten, amikor látta, hogy Peti Bede Pisti ládáját egy kimustrált bőrszíj segítségével „biztonsági övvel” szereli fel.