Elizabeth Power

Most és mindörökké

Claire Baxter

Nyelvtanfolyam

Christina Hollis

A Riviéra festője

Minden jog fenntartva. Jelen kiadvány bármely részét tilos a kiadó írásos engedélye nélkül módosítani, sokszorosítani, bármilyen elektronikus vagy gépi formában és egyéb módon közzétenni vagy terjeszteni, beleértve a fénymásolást, felvételkészítést és mindenfajta információtároló vagy -visszakereső rendszert; kivételt képez a kritikus, aki kritikájában rövid szakaszokat idézhet belőle. Ez a kiadvány a Harlequin Enterprises ULC-vel létrejött megállapodás nyomán jelenik meg. Jelen mű kitalált történet. A nevek, személyek, helyszínek és események a szerző képzeletének termékei, vagy fiktív módon alkalmazza őket. Bármely hasonlóság élő vagy halott személlyel, üzlettel, vállalattal, eseménnyel vagy helyszínnel teljes mértékben a véletlen műve, és nem a szerző szándékát tükrözi.

§ All rights reserved including the right of reproduction in whole or in part in any form. Without limiting the generality of the foregoing reservation of rights, no part of this publication may be modified, reproduced, transmitted or communicated in any form or by any means, electronic or mechanical, including photocopy, recording or any information storage and retrieval system, without the written permission of the publisher, except for a reviewer, who may quote brief passages in a review. This edition is published by arrangement with Harlequin Enterprises ULC. This is a work of fiction. Names, characters, places and incidents are either the product of the author’s imagination or are used fictitiously, and any resemblance to actual persons, living or dead, businesses, companies, events or locales is entirely coincidental and not intended by the author.

© Elizabeth Power, 2012 – Vinton Kiadó Kft., 2025

Eredeti címe: Back in the Lion’s Den (Harlequin Mills & Boon, Modern Romance)

Második, átdolgozott kiadás. (Első megjelenés: 2014)

Magyarra fordította: Czárán Judit

© Claire Baxter, 2009 – Vinton Kiadó Kft., 2025

Eredeti címe: Her Mediterranian Makeover (Harlequin Mills & Boon, Romance)

Második, átdolgozott kiadás. (Első megjelenés: 2012)

Magyarra fordította: E. Fejes Júlia

© Christina Hollis, 2009 – Vinton Kiadó Kft., 2025

Eredeti címe: The Tuscan Tycoon’s Pregnant Housekeeper (Harlequin Mills & Boon, Romance)

Második, átdolgozott kiadás. (Első megjelenés: 2013)

Magyarra fordította: Szathmári Ágnes

Nyomtatásban megjelent: a ROMANA LEGSZEBB TÖRTÉNETEI 41. számában, 2025

Átdolgozott kiadás

ISBN 978-615-108-022-1

- Kép: Shutterstock

Magyarországon kiadja a Vinton Kiadó Kft., 2024

- A kiadó és a szerkesztőség címe: 1118 Budapest, Szüret u. 15.

- Felelős kiadó: dr. Bayer József

- Főszerkesztő: Vaskó Beatrix

- Telefon: +36-30-300-9899; e-mail cím:info@vintonkiado.hu

Kiadónk újdonságairól, a megrendelési lehetőségekről honlapunkon is tájékozódhat:

www.vintonkiadó.hu

Az e-book formátumot előállította:

www.bookandwalk.hu

Elizabeth Power

Most és mindörökké

1. FEJEZET

Alighogy belépett az épületbe, Conan Ryder már hallotta is az aerobikteremből kiszűrődő zene egyenletes dübörgését.

A folyosóról kétoldalt üvegajtók nyíltak, mögöttük nők tucatjai edzettek szorgalmasan, úgyhogy kicsit zavarban is volt, hiszen ő szokás szerint öltönyt, fehér inget és nyakkendőt viselt. Ami azt illeti, jól meg is bámulta az imént az a két squasht játszó hölgy.

Tulajdonképpen megszokta már, hogy ahol csak megfordul, felkelti az ellenkező nem érdeklődését. Dús fekete haja volt, magas, izmos termete, kelta őseitől pedig kifejezetten vonzó, markáns arcvonásokat örökölt. De mivel ma szilárdan eltökélte, hogy csak a jövetele céljára fog koncentrálni, tudomást sem vett a két nő leplezetlen csodálatáról, hanem öles léptekkel haladt egyenesen az aerobikterem felé.

Mikor odaért, vett egy nagy levegőt, és próbált nem tudomást venni az ereiben vadul száguldó adrenalinról. Nem, belőle aztán senki nem válthat ki ilyen heves reakciókat, Sienna Ryder meg főleg nem. Azért jött, hogy tegyen neki egy ajánlatot, amelyet Sienna először nyilván el fog utasítani, aztán következik egy kis szócsata, és a végén megadja magát. Mert hogy ő fog győzni, afelől szemernyi kétsége sem volt.

– Nagyon jó, Charlene! Csípőkörzés, úgy, nagyszerű…– hallotta Sienna tisztán csengő, bátorító hangját, mihelyt lenyomta a kilincset.

Amint belépett a terembe, az összes szem azonnal rászegeződött. Ám őt egyedül az a törékeny testalkatú, fiatal nő érdekelte, aki fekete leggingsben és piros aerobikpólóban háttal állt neki, és éppen a következő gyakorlatot mutatta be a többieknek.

Bár rövidre vágott, sötét hajával, szép formájú fejével akár fiús is lehetett volna, a lényében mégis volt valami varázslatosan nőies kisugárzás. Barnára sült bőre, tökéletesen arányos, karcsú teste pompásan érvényesült a sportöltözetben.

Conan hosszan legeltette a szemét Sienna karcsú nyakán, míg végül egy apró tetoválást vett észre a jobb lapockája fölött, amely pillangót ábrázolt. Nem tudta, miért, de valahogy még ezt is vonzónak találta.

Megköszörülte a torkát, hogy Sienna észrevegye.

– Ne haragudj, hogy az órád közben zavarlak, de máshol egyszerűen nem tudtalak utolérni. Elárulnád, hogy lehet veled kapcsolatba lépni? Postagalambon keresztül?

Maga is érezte, hogy a hangjában megint ott bujkál a régi ellenségesség.

Mikor Sienna megfordult, a szeme elkerekedett a csodálkozástól, és másodpercekig képtelen volt megszólalni, de aztán hamar összeszedte magát.

– Szia, Conan! – mondta kényszeredett, távolságtartó mosollyal. – Én is nagyon örülök, hogy látlak.

Még ő gúnyolódik! – dühöngött Conan. Ám a következő pillanatban hirtelen minden vér kifutott Sienna arcából.

– Csak nem Daisyvel van valami baj? – kérdezte remegő hangon.

Nocsak, úgy tűnik, hogy őszintén aggódik a gyerekéért. Bezzeg a férjéért annak idején nem aggódott ennyire!

– Honnan tudjam? Három éve nem láttam – felelte szemrehányóan, és látta Siennán, hogy megkönnyebbül. – Téged sem tudlak elérni már napok óta. A vezetékes számod nincs benne a telefonkönyvben, ha meg felmegyek a lakásodra, soha nem vagy otthon.

Látszott Siennán, meg van rémülve, amiért tudja a címét.

– Nagyon sok a dolgom. – Ezzel nyilván azt akarja értésére adni, hogy semmi köze a magánéletéhez. – Amúgy mit akarsz tőlem?

Conan arcvonásai megkeményedtek. A zene közben elhallgatott, és mostanra már vagy húsz női szempár meredt rá, mintha még életükben nem láttak volna férfit.

– Nem beszélgethetnénk valahol máshol? – kérdezte kissé feszengve.

Mivel a következő pillanatban újra megszólalt a zene, Sienna intett a csoportnak, hogy folytassák most egy kicsit nélküle, majd a kijárat felé mutatott.

Conan kinyitotta az ajtót, és előreengedte Siennát. Ahogy ment utána, a pillantása önkéntelenül is a ringó csípőjére tévedt, aztán meg karcsú derekára, feszes fenekére, amelyet a sportöltözet különösen jól érvényre juttatott. És milyen büszke, egyenes a tartása! Akár egy királynőé.

– Nos, mit akarsz? – fordult oda hozzá az asszony.

Mihelyt meglátta Conan Rydert, Siennának is azonnal hevesebben kezdett verni a szíve. Igen, férfiként még mindig ugyanolyan vonzó, mint régen, emberként pedig ugyanolyan hideg és számító. A gátlástalan multimilliomos mintapéldánya. Az ő elhunyt férje féltestvére.

Már majdnem három év telt el azóta, hogy tizennyolc hónapos kislányával együtt elmenekült az előkelő Surrey negyedből, hogy ne kelljen naponta hallgatnia a férje családtagjainak gonosz szurkálódásait és vádaskodásait. Akkor költözött vissza a Londontól nem messze levő szülőfalujába, vagyis három hónappal Niall tragikus balesete után.

Conan megvető arckifejezésén látszik, hogy a véleménye azóta sem változott róla. Csakhogy mellette sajnos ő sem érezte magát annak az öntudatos, fiatal nőnek, akivé időközben érett, hanem még mindig az a bizonytalan, tétova kislány volt, aki egyszerűen képtelen magyarázatot adni rá, hogy annak idején miért szökött el tőlük, és miért hazudott neki. Mert ehhez el kellett volna mondania mindent.

Gyorsan lenyelte a keserűségét, és még egyszer megkérdezte:

– Szóval miért jöttél?

– Hát nem miattad – felelte a férfi gorombán. – Hanem azért, hogy Daisyt elvigyem. Ragaszkodom hozzá, hogy velem jöjjön!

– Neked elment az eszed! – Sienna érezte, hogy a gyomra görcsbe rándul, mert hirtelen eszébe jutottak a férfi három évvel ezelőtti szavai. Mindent el fogok követni, hogy elvegyem tőled Daisyt. – Mi az, hogy „ragaszkodsz hozzá”?

– Úgy, hogy ő az öcsém kislánya – felelte Conan. – Van egy nagyanyja is, aki évek óta nem látta.

– Igen, meg egy anyja, aki soha nem volt elég jó a családodnak. Ezt már elfelejtetted?

A férfi zöld szeme, melyet hosszú, sötét szempilla árnyékolt, most hidegen csillogott. Ovális arca, magas homloka, büszke orra keménységet és magabiztosságot sugallt.

– Hát jó, elismerem, hogy voltak nézeteltéréseink.

– Nézeteltéréseink? – csattant fel Sienna. – Házasságtörőnek és gyermeknevelésre alkalmatlan személynek neveztél.

A férfi tekintete most még kifürkészhetetlenebbé vált.

– Nos, igen, tényleg mondtam ilyeneket… – Nyilván nem akarta elölről kezdeni a vádaskodást. – Ám ettől még nincs jogod hozzá, hogy Daisyt távol tartsd a családjától.

– De igenis van jogom hozzá! – Sienna elpirult. Az, hogy Conannel kell vitatkoznia, már önmagában is egyenlőtlen küzdelem, de hogy ezt ráadásul ilyen lenge öltözetben kell megtennie, attól csak még kiszolgáltatottabbnak érezte magát. – Daisynek kizárólag Niall és én voltunk a családja, más senki.

Ez persze nem egészen igaz, hiszen ott vannak még az ő szülei is, bár mióta elköltöztek Spanyolországba, velük sem sokat találkozott.

– Niall az öcsém volt.

– Kár, hogy ez addig nem jutott eszedbe, amíg élt.

Szemlátomást érzékeny pontra tapintott. Conan az ajkába harapott, a szeme összeszűkült. Lehet, hogy még mindig furdalja a lelkiismeret, amiért nem segített a testvérének, mikor annak pénzügyi nehézségei támadtak, holott megtehette volna, hiszen ő már akkor milliomos volt? Nos, ha így is van, ezt jól leplezi.

– Már megint ezzel jössz?

Valami azt súgta Siennának, hogy jobb, ha vigyáz a nyelvére, és nem ingerli fölöslegesen a férfit, de a sebek, amelyeket Conan kegyetlen szavai és igazságtalan vádjai annak idején ejtettek rajta, még mindig nem gyógyultak be.

– Nem akarok tudni rólad, Conan Ryder.

A férfi pillantása Sienna feszes mellére vándorolt, és bár soha életében nem volt hajlama az érzelgősségre, ellenkezőleg, mindig próbált gátlástalannak és részvétlennek mutatkozni, most mégis valami furcsa vágyakozás ébredt benne.

– Miért, kértem én tőled valaha ilyet? – kérdezte, és a gúnyos mosoly a szája szegletében nem hagyott kétséget afelől, mire céloz.

Nem, tényleg nem kért. Sienna megborzongott. Az ő számára Conan mindig csak a férje bátyja volt, de azért a Niall-lal töltött két és fél évben is tudatában volt annak, hogy a sógora milyen elképesztően vonzó férfi, milyen imponálóan energikus, és milyen hihetetlenül gazdag. És voltak mélységei is, amelyeket ő sajnos soha nem tudott kiismerni. Ám a végén mintha mindebből csak a gátlástalansága és az érzéketlensége maradt volna meg. Viszont ő tényleg szerette Niallt. Nagyon szerette.

– Ha jól emlékszem, nélkülem is sikerült megszegned a férjednek tett hűségesküdet – közölte Conan hidegen. – És bár már volt szeretőd, nekem csak a kisujjamat kellett volna mozdítanom, hogy…

– Nem! Nem igaz, hogy szeretőm volt! És nagyon tévedsz, ha azt hiszed, hogy hajlandó lennék egy olyan alakkal kezdeni, amilyen te vagy! – Megint eszébe jutott, hogy állt ő a férfi előtt azon a rémes napon. A szörnyű jelenet kitörölhetetlenül bevésődött az agyába. – És tisztázzunk valamit…

Én szerettem az öcsédet, ezt akarta mondani, ám ebben a pillanatban kivágódott az aerobikterem ajtaja, és egy fiatal nő lépett ki rajta. Az öltöző felé menet kacéran rámosolygott Conanre, aki erre önkéntelenül is közelebb húzódott Siennához.

Olyan közel, hogy Sienna még a drága arcszeszének illatát is érezte. Hiába volt rajta öltöny és nyakkendő. Nyilván éppen valami fontos üzleti tárgyalásról érkezett, ahol megint sikerült megdupláznia a vagyonát.

– Nagyon fontos, hogy az anyám találkozhasson Daisyvel – mondta a férfi gondterhelten ráncolva a homlokát. – Az utóbbi időben elég rossz bőrben van. – Hogy mennyire, azt nem akarta elmondani Siennának. – Biztos jót tenne neki, ha egy kicsit maga mellett tudhatná az egy szem unokáját. Hiszen tizennyolc hónapos kora óta nem látta.

– És mégis hogy képzeled, hogy csak így betoppansz ide és magaddal viszed? Miért gondolod, hogy megengedem? – Érezte, hogy úrrá lesz rajta a félelem, de nem mutatta. – Hiszen nem is ismer.

– És erről ki tehet?

– Az mindegy. A lényeg az, hogy nem ismer – ismételte meg Sienna, és gondolatban még azt is hozzátette, hogy és én sem ismerlek. Megint eszébe jutott, milyen szívtelenül és érzéketlenül viselkedett Conan annak idején az öccsével.

– Én vagyok Daisy nagybátyja, de te soha nem hagytad, hogy megismerjem az unokahúgomat. Soha nem küldtél róla fényképet, soha nem akartad, hogy kapcsolatba lépjek vele. El tudod képzelni, hogy az anyám mennyire szenvedett emiatt? Hiszen a nagyanyja! Nem elég, hogy elvesztette a fiát, utána még az unokájától is megfosztottad.

– Ti száműztetek engem az életetekből – mondta Sienna dacosan. – És úgy látom, az eszedbe sem jut, hogy Niall halálával nemcsak titeket ért szörnyű veszteség, hanem engem is. És hogy ezt a veszteséget nekem is nagyon nehéz volt feldolgozni. – Lehunyta a szemét. Túlságosan fájdalmas volt az emlékezés. – Nem elég, hogy elvesztettem a férjemet, még a ti szemrehányásaitokat is tűrnöm kellett. Arra sosem gondoltál, hogy milyen lehetett, hogy még a balesetéért is engem tettetek felelőssé? Meg azért is, hogy ivott és anyagi gondjai voltak. Pontosan tudom, hogy te és az anyád mit gondoltatok rólam. Hiszen gyakran értésemre adtátok, hogy Niall mennyire rangján alul házasodott.

– Ilyet én soha nem mondtam.

– Talán nem, de bármit csináltam, nektek semmi sem volt jó. Az anyád soha nem tudta megbocsátani, hogy a fia egy pincérnőt vett feleségül. Pedig nem sokáig voltam az. Csak addig, amíg el tudtam helyezkedni a szakmámban.

– Én csak azt tudom, amit a saját szememmel láttam.

– És mit láttál? Már az állítólagos hűtlenségemen kívül?

A férfi arcán megvetés tükröződött. Most tényleg úgy nézett ki, mint egy büszke kelta harcos.

– Pontosan tudtad, hogy Niall nem tud bánni a pénzzel. Hogy mindig többet költ, mint amennyije van, de te még biztattad is erre.

Akkoriban ő sajnos még túlságosan fiatal volt, hogy felismerje, mit jelent Niall ingerültsége, italozása, hangulati ingadozásai.

– Te viszont el akartad zárni előle a csapokat – emlékeztette. – Ha jól emlékszem, így fejezted ki magad, ugye?

A férfi nem tiltakozott. Ugyan miért is tenné? – gondolta Sienna keserűen. Talán nem is tudja, mi az a bűntudat.

– Mennem kell – közölte, amikor megint elhallgatott a zene az aerobikteremben. – Amint tudod, nekem most éppen órám van.

A találkozása Niall bátyjával sokkal jobban megviselte, mint gondolta. Úgyhogy kifejezetten megkönnyebbült, hogy nem kell tovább beszélgetnie vele.

– Márpedig azt fogod tenni, amit én mondok! – hallotta a férfi hangját a háta mögött.

Sienna visszafordult, a szeme szinte szikrázott a haragtól.

– Igen? És mégis mit akarsz tenni, ha mégsem? Kitalálsz valami hazugságot, hogy miért vagyok alkalmatlan a gyereknevelésre, és megpróbálod bíróság előtt elperelni tőlem Daisyt? Ezzel már évekkel ezelőtt is fenyegetődztél.

Próbált bátornak tűnni, de valójában halálosan rettegett, hogy Conan tényleg megpróbál bosszút állni rajta azért, amit állítólag Niall ellen vétett.

– Nem ezzel a céllal jöttem ide.

– Nem. Azt akarod, hogy adjam oda neked Daisyt, csak úgy. Sajnálom, Conan, de a válaszom: nem. Nélkülem Daisy nem megy sehova. Márpedig én önként még egyszer nem teszem be a lábam az oroszlánbarlangba.

– Dehogynem.

– Mondj egy okot, amiért meg kellene tennem.

– Mondjuk a lelkiismereted miatt. Már ha van neked egyáltalán olyanod.

Sienna dacosan előreszegezte az állát.

– Mert neked van, ugye?

Majd anélkül hogy megvárta volna a férfi válaszát, besietett a terembe.

Este szokás szerint bement a kislányához, hogy megnézze, alszik-e. Gondosan betakargatta rózsaszín plüss vízilovat szorongató karocskáját, megpuszilta kipirult arcocskáját, majd lekapcsolta a villanyt, becsukta maga mögött az ajtót, és lement a kertbe. Ott mindjárt egy sötét szőrgombócba botlott, és erről eszébe jutott, hogy szegény Shadow még nem is kapott vacsorát! Gyorsan megtöltötte a kutya tálkáját, majd vasalni kezdett, mintha ez a nap semmiben nem különbözne a többi naptól.

Pedig a Conannel való találkozása egy sor fájó sebet tépett fel benne.

Húszéves volt, mikor Niallt megismerte.

Amikor a szülei eladták a házukat, hogy Dél-Európába költözzenek, ő úgy döntött, inkább Angliában marad. Faith és Barry Swann imádták a napfényt meg a tengert, ő pedig örült, hogy a szülei végre úgy élhetnek, ahogy mindig is szerettek volna. És annak is örült, hogy a nyarakat mostantól ő is Spanyolországban töltheti.

Mikor Niall-lal megismerkedett, éppen recepciósként dolgozott egy fitneszklubban, amelyhez egy kávézó is tartozott, ahol ugyancsak besegített időnként, ha valamelyik pincérnő megbetegedett. Ebben a kávézóban találkozott először a férfival. Niall humora azonnal elvarázsolta őt, viccesnek és kedvesnek találta, talán egy kicsit bolondosnak is, és azonnal beleszeretett.

A polgári esküvőre, melyre rövid, de annál szenvedélyesebb kapcsolat után kerítettek sort, a szülei is megérkeztek Spanyolországból, ám mindjárt az elején kiderült, hogy Faith és Barry Swannt egy világ választja el Avril Rydertől, aki egy jól menő ügyvéd özvegyeként valószínűleg másik kaszthoz tartozónak érezte magát. Úgyhogy bármennyire is igyekeztek a szülei, nem tudtak közel kerülni az asszonyhoz. Sőt Sienna biztos volt benne, hogy az anyósa azt hiszi, azzal fogta meg a fiát, hogy teherbe ejttette magát vele. Úgyhogy örült, hogy Daisy éppen az első házassági évfordulójukon jött világra, mert ez világossá tette a tévedését.

Valami miatt Conannek is fontos volt, hogy jelen legyen az esküvőn, mert egy fontos üzleti útját szakította félbe miatta, ám mikor a szertartás után sok boldogságot kívánva Siennának megpuszilta az arcát, őt valami megmagyarázhatatlan nyugtalanság fogta el.

Tudta, hogy Niall mennyire csodálja a bátyját, és azt is, hogy miért. Conan Ryder rendkívül sikeres ember volt, alig harmincévesen már egy nemzetközi telekommunikációs céget vezetett, és a huszonhárom éves Niall mindenben őt akarta utánozni: hanglejtésben, viselkedésben, megfontoltságban.

Niall a bátyja cégében dolgozott értékesítési igazgatóként, mert bár elvégezte a jogi egyetemet, nem lépett az apja nyomdokaiba, ahogy Avril szerette volna. Viszont a munkáját komolyan vette, sokat dolgozott, úgyhogy ők sem szenvedtek hiányt semmiben. Niall drága dizájnerruhákat vásárolt neki, a házuk pedig, amely nem messze volt Conan házától, minden elképzelhető luxussal fel volt szerelve.

Csakhogy Niallnak ez nem volt elég. Egyfolytában bizonyítani akart. Miközben Daisy blúzocskáját vasalta, Siennának megint eszébe jutott az a szörnyű este. Igen, Niallnak a könnyelműsége és a vakmerősége végül az életébe került. Akkor történt, mikor egy alkalommal a barátai meghívták Koppenhágába egy legénybúcsúztatóra.

Siennát még mindig gyötörte a lelkiismeret-furdalás, ha az eszébe jutott.

Niall mindig is szeretett volna olyan lenni, mint a bátyja, ám belőle hiányzott Conan céltudatossága és kitartása. Mikor pár hónappal a halála előtt komoly pénzügyi nehézségei támadtak, és a bátyjától próbált pénzt szerezni, az visszautasította a kérését. Niall csak akkor mondta el neki, mennyire a lehetőségeik felett éltek és hogy rengeteg adósságot halmoztak fel, amikor már tényleg a csőd szélén állt.

Persze Conan és az anyósa mindenért őt hibáztatták. Azt mondták, hogy a férje kizárólag miatta vett fel annyi kölcsönt, és miatta kezdett inni is, ami végül a halálát okozta.

– Akármit gondoltok, nem az én hibám, ami történt! – vágta Conan szemébe Sienna alig egy héttel Niall temetése után, pedig ő maga is súlyos szemrehányásokat tett magának, amiért elfogadta a férjétől a sok drága ajándékot. – Ha segítettél volna neki, amikor pénzt kért tőled, akkor talán nem kezdett volna inni.

Sienna akkor majdnem belehalt a bánatba. Istenem, mennyire szerette volna valakinek a vállán kisírni magát, hogy enyhítsen a fájdalmán, ám mikor elment Conan Ryder luxusvillájába, hogy visszavigye Niall holmiját, egyszerűen nem voltak könnyei. Csak valami szörnyű ürességet érzett, amit Conan nyilván érzéketlenségnek vélt, és ez csak megerősítette a feltételezését, hogy a sógornője soha nem szerette Niallt, hogy hazudott neki és megcsalta.

– Az öcsém nyilván régóta küzdött anyagi gondokkal, de te nem vetted észre, mert túlságosan elfoglalt a költekezés… meg a szeretőd. Az anyám még abban is kételkedik, hogy elég felelősségteljes vagy-e hozzá, hogy gyereket nevelj, és őszintén szólva én is osztozom a kételyeiben. Mindketten úgy gondoljuk, hogy jobb lenne, ha az öcsém lánya a mi házunkban nevelkedne, és nem viselné egy napon egy másik férfi nevét.

– Daisy úgy fog felnőni, ahogy én helyesnek tartom – válaszolta Sienna hidegen. Nem, neki soha nem jutott volna eszébe, hogy a gyermeke más nevét viselje, mint az apjáét. Még akkor sem, ha ő netán egyszer újra férjhez megy. – Nem te vagy az apja – tette hozzá.

– Nem. Szerencsére én nem tartozom azok közé, akik ebből a szempontból szóba jöhetnek – felelte a férfi gúnyos mosollyal.

Sienna a legszívesebben pofon vágta volna, de nem tette, mert nem akarta még jobban elmérgesíteni a helyzetet.

– Nem tudom, miért kell nekem mindezt eltűrnöm. – Próbált higgadtan beszélni. – Tudom, hogy sosem voltam elég jó neked és az anyádnak. Sőt lehet, hogy Niall is azért dobta el magától az életet, mert úgy érezte, ő sem elég jó nektek.

– Nem tudod, mit beszélsz – sziszegte Conan dühtől remegve.

– Nem? De azt véletlenül tudom, hogy te semmit nem tettél azért, hogy megmentsd a testvéredet. Mikor könyörgött, hogy segíts rajta, te visszautasítottad. De ne aggódj! Én és a lányom holnap elutazunk, nem fogunk többet ártani ennek a rendkívül nemes és előkelő famíliának.

– Ha megpróbálod az anyámat megfosztani Daisytől, azt hadüzenetnek tekintem, és ennek megfelelően fogok eljárni – közölte Conan. – Pert indítok a gyerek felügyeleti jogáért.

– Ahogy gondolod. Mégis milyen alapon? Mivel akarod bizonyítani, hogy nem vagyok alkalmas a gyereknevelésre?

Maga is csodálkozott, hogy ilyen higgadtan tud beszélni erről a lehetőségről.

– Ha csak felmerül a gyanúja, hogy nem teljesíted megfelelően anyai kötelességeidet, akkor peres úton fogok érvényt szerezni annak az igényemnek, hogy Daisy nálam lakjon.

Más esetben Sienna nem vette volna komolyan ezt a fenyegetést, de Conantől félt. Hiszen olyan gazdag, olyan hatalmas, hogy neki esélye sincs vele szemben a bíróságon. És bár abban erősen kételkedett, hogy a teljes felügyeleti jogot meg tudná szerezni Daisy felett, de ha akarja, pokollá teheti az életüket.

– Lehet, hogy a végén mégis feleségül megyek a „barátomhoz”, és akkor semmit nem tehetsz! – vágta a férfi képébe végső kétségbeesésében. – Látni sem akarlak többet, Conan Ryder!

Majd anélkül hogy még egyszer hátrafordult volna, kiviharzott a házából, azzal a szilárd elhatározással, hogy örökre száműzi őt az életéből.

Gyorsan eladta a Niall-lal közös házukat, a pénzből kifizette az adósságaikat, a maradékból pedig vett maguknak egy kis sorházi lakást.

Ám Conan most újra belépett az életébe. Ráadásul még gazdagabb és befolyásosabb, mint valaha, hiszen az elmúlt három évben is csak azon fáradozott, hogy minden az övé legyen, amit csak akar. Márpedig most Daisyt akarja.

Miközben ezen töprengett, egyszer csak csöngettek az ajtón, ő pedig ijedtében majdnem kiejtette a kezéből a vasalót.

Shadow őrülten ugatott, úgyhogy sietett ajtót nyitni, nehogy Daisy felébredjen.

– Te vagy az, Conan?

Maga sem értette, miért csodálkozik. Végül is tudta, hogy jönni fog.

A kutya ügyet sem vetve a férfi elegáns, drága öltönyére, üdvözlésképpen azonnal ráugrott, és közben boldogan csóválta a farkát.

– Sajnálom, másokkal nem szokta ezt csinálni – mentegetődzött Sienna, és elkapta a kutya nyakörvét.

Shadow-t hat hónapos korában hozta el a menhelyről, és nagyon büszke volt rá, milyen jó eredménnyel végezte el a kutyaiskolát. Úgy látszik, Conan látványától még az amúgy jól nevelt kutya is rögtön elveszti a fejét.

– Bemehetek? – kérdezte a férfi, Sienna pedig közelebb húzta magához az állatot, hogy beléphessen.

Mikor végül elengedte Shadow-t, az előbb megszagolgatta Conan cipőjét, majd berohant a nappaliba.

– Mit akarsz? – kérdezte Sienna rosszat sejtve. – Mert ha Daisyért jöttél, akkor fölöslegesen fáradtál.

A másodperc törtrészére megvillant valami a férfi szemében. Talán harag? Vagy bosszúvágy?

– Nos, napközben nem túl jó viszonyban váltunk el egymástól. Gondoltam, elmondom még egyszer, mit szeretnék.

– Rendben van, hallgatlak.

A férfi erre rámosolygott, ami egészen furcsa érzéseket váltott ki Siennából. Vigyázat! – gondolta. A kedves Conan még veszélyesebb, mint a haragos.

– Menjünk be a nappaliba! – javasolta, remélve, hogy nem remeg túlságosan a hangja.

Kicsit tartott tőle, hogy mit fog szólni Conan, ha meglátja az ő szegényes kis lakását, melyre nagyon ráfért volna legalább egy festés.

– Ülj le! – mondta neki. – Már ha találsz valahol helyet.

Gyorsan elvette a vasalnivalót a fotelból, és eltakarította a játékokat a meglehetősen kopott kanapéról.

A férfi alaposan körülnézett.

– Szóval itt laksz? – állapította meg, és a szája gúnyos mosolyra húzódott. – Nos, ez nem egészen az, amit korábban megszoktál, ugye?

– De itt legalább fizetem a számlákat.

Bosszúsan gondolt arra a fiatal lányra, aki annak idején minden luxust elfogadott a férjétől, aztán egyszer csak ott állt özvegyen egy gyönyörű kislánnyal – és persze rengeteg adóssággal.

– És mégis miből fizetted? – kérdezte Conan. – Alig hiszem, hogy abból, amit a fitneszklubban végzett nevetséges munkádért kapsz.

– Mi közöd hozzá?

– Nagyon is van hozzá közöm. Hiszen az unokahúgom egy sor fontos dolgot azért kénytelen nélkülözni, mert az anyja túl büszke vagy túl önző ahhoz, hogy segítséget fogadjon el.

Siennában egyre jobban forrt a düh. Természetesen ő is aggódott néha amiatt, hogy Daisy nem kap meg mindent, amit a barátnői, hogy ő nem tud a születésnapjára ugrálóasztalt venni, nem tudja szép ruhában járatni, hogy olyan autóval kénytelenek járni, amely lépten-nyomon lerobban. És ráadásul szegénynek még apja sincs…

Ahogy ez eszébe jutott, hirtelen megint szörnyű bűntudata támadt, amiért nem tudta megakadályozni Niall korai és értelmetlen halálát.

– Talán valóban túlságosan büszke és önző vagyok, de amit három évvel ezelőtt mondtam, azt ma is fenntartom.

A levegő hirtelen megtelt feszültséggel. Conannek eszébe jutottak Sienna három évvel ezelőtti szavai. Ha akkor nem segítettél, mikor Niall még élt, akkor ezután is megleszünk a segítséged nélkül. Az arca megmerevedett.

– Akkor is, ha Daisynek ebből kára származik?

– Nem származik belőle kára – válaszolta Sienna, bár maga sem volt biztos benne, hogy ez tényleg így van.

– Legalább azt engedd meg, hogy meglátogathassa a nagyanyját. – Conan átható pillantással nézett a sógornőjére. – Ez kötelességed. Nemcsak a családoddal, hanem Niall-lal szemben is.

– Kötelességem? – Sienna kis híján hangosan felnevetett. Vajon milyen jogon beszél Conan kötelességről, mikor ő maga nem segített a testvérének, amikor az bajban volt? – Niall soha nem kért tőled semmit. Egyetlenegyszer lett volna szüksége rád… – Nyelt egy nagyot, hogy folytatni tudja: – De te akkor is eltaszítottad.

– Tényleg úgy gondolod, hogy én vagyok a felelős a haláláért? Hogy miattam kezdett el inni és miattam ugrott le a hídról, amikor a barátai fogadtak, hogy végig mer-e menni a korláton egyensúlyozva? Tényleg ezt állítod?

– Nem, ezt nem állítottam. – Istenem, bárcsak visszavonhatná a szavait! Hiszen ha Conan egy kicsit is szerette a testvérét, akkor szörnyű lehet neki az ő szemrehányásait hallgatni. – De mint már említettem, én a férjemet vesztettem el.

– Én meg az öcsémet.

Egy pillanatig csak nézték egymást, mint két ellenséges harcos.

Igen, Conanben sok van a kelta ősökből. Nemcsak a külsejét, a sűrű, fekete haját, a magas, izmos testalkatát, de a rátartiságát és a tekintélyt parancsoló fellépését is tőlük örökölhette.

– És most az anyám beteg – közölte a férfi halkan. Azt nem tette hozzá, hogy az orvos szerint Avril Rydernek az a baja, hogy nem akar már élni. – Velem lakik Franciaországban.

Conannek volt egy csodálatos villája a Côte d’Azurön, erről Sienna az újságban olvasott.

– Fontos lenne, hogy néha valami mással is foglalkozzon, mint a betegségével. Tudom, az a leghőbb vágya, hogy viszontlássa az unokáját. Persze te is eljöhetsz Daisyvel, és mivel mindjárt itt a nyári szünet, szeretném, ha végig ott maradnátok.

Sienna a legszívesebben nemet mondott volna, de nem volt szíve hozzá. Lehet, hogy ez az utolsó alkalom, hogy Daisy találkozzon a nagyanyjával? Vajon lehet-e egy ilyen kérést megtagadni?

Ráadásul a nyári szünetben az ő tanfolyamai is szünetelnek. Bár az is igaz, hogy vannak magánórái, és egyáltalán nem engedhetné meg magának, hogy ilyen hosszú időre szabadságra menjen. Viszont Daisyt egyedül végképp nem akarta elengedni.

– Csakhogy én… én nem tudok ilyen hosszú időre szabadságot kivenni. – Túlságosan megalázónak érezte volna, ha elmondja, milyen nehéz anyagi körülmények közt élnek. – Szívesen megtenném, de sajnos nem lehet.

Canon hosszan bámulta Sienna karcsú, atletikus testét.

Igazából számított rá, hogy a munkájára hivatkozva visszautasítja a kérését, de biztos volt benne, hogy Sienna könnyen megvásárolható. Csak elég sok pénzt kell neki ajánlani. Ezt már bebizonyította azzal, hogy minden luxust elfogadott Nialltól, ékszert, drága ruhákat, sportautót – egészen addig, amíg nem jött valaki, aki még a férjénél is többet tudott neki nyújtani.

Ma is a fülébe csengtek elhunyt öccse szavai: A nők már csak ilyenek. Sokba kerülnek. Majd te is megtapasztalod.

– Nos, tőlem megkapod a fizetésed háromszorosát – közölte hidegen.

– Igazán nagyon nagyvonalú ajánlat. – Sienna kihívóan rámosolygott. – De azt is tudod garantálni, hogy nem veszítem el az állásomat, mire a nyaralásból visszajövök?

– Ha szükség lesz rá, akkor igen.

Hát persze. Az ilyen Conan Ryder-féle alakoknak csak csettinteniük kell, és mindent megkapnak, amit akarnak. Hogy jutott eszébe ezt egyáltalán megkérdezni?

Még mindig habozott. Lehet, hogy nem lenne szabad tőle pénzt elfogadnia. Hiszen azzal csak azt igazolná, amit Conan amúgy is gondol róla.

Követte a férfi pillantását, aki Shadow-t bámulta. A kutya éppen vakaródzott.

– Csak nem bolhás?

– Nem. – Vajon miért néz rá ilyen kétkedőn? Mi nem tetszik neki? – Talán nem szereted a kutyákat?

Conan megvonta a vállát.

– Mondjuk inkább úgy, ha nem muszáj, nem lakom velük egy fedél alatt.

Hát ez nagy kár, gondolta Sienna kárörömmel. De hangosan csak ennyit mondott:

– Márpedig jobb, ha hozzászoksz a jelenlétéhez, ugyanis ha Daisyt és engem magaddal viszel, akkor a kutyának is velünk kell jönnie.

– Azt hittem, Conant egyáltalán nem érdekli az öccse – mondta Faith Swann, amikor Sienna telefonon közölte a szüleivel, hol fogja tölteni a nyarat. – És nem arról volt szó, hogy Avril nagyon rossz véleménnyel van rólad? Hogy meg van győződve róla, rosszul neveled az unokáját?

Faith az a típusú ember volt, aki ha szeretett valakit, azt minden módon védeni próbálta.

– De igen – ismerte el Sienna. – Csak hát ők azért mégiscsak Daisy rokonai. És akárhogy is viselkedtek velem annak idején, ha Daisy nagyanyja rosszul van, akkor muszáj odarepülnünk.

– El tudom képzelni, hogy Conannek nehéz nemet mondani – látta be az anyja. – Én csak egyszer találkoztam vele, akkor… – Az esküvőre gondolt. – De nemrég láttam róla egy fényképet valamelyik újságban. Ami azt illeti, elég jóképű, nem? Annyira nem, mint Niall volt, de van benne valami titokzatos, amitől a nők megőrülnek. Legalábbis a fényképen – tette hozzá kuncogva. – Éppen a legújabb barátnőjével kapták lencsevégre a repülőtéren. Tudod, ezzel a Petra mittudoménkivel, aki azt a celebműsort vezeti a tévében.

– Petra Flax? – Sienna jól ismerte a fekete hajú, szépséges tévés személyiséget, bár a műsoráért soha nem volt oda.

– Alig várom már, hogy elmesélhessem a barátainknak, hogy a lányom jóban van Conan Ryderrel.

– Jaj, anya! – méltatlankodott Sienna, aki ismerte az anyja vonzódását a híres emberekhez. – Inkább ne.

– Ugyan, ne légy már ostoba! – felelte Faith. – Én büszke vagyok rá, hogy a lányom ilyen illusztris családba házasodott. Legyél te is büszke!

– Hát jó – sóhajtott Sienna rezignáltan.

– Ne hallgass anyádra! Akkor sem, ha jót akar – vette ki a telefont a felesége kezéből Barry Swann. – Tisztában vagyok vele, hogy a legszívesebben minden problémát egyedül oldasz meg, de azért tudd, hogy ha segítségre van szükséged, ránk mindig számíthatsz.

Siennának az apja egyszerű szavaitól melegség töltötte el a szívét.

Tapintatból soha nem mondta el a szüleinek, hogyan került sor a szakításra Niall családja és közte, és hogy milyen vádakkal illette őt Conan: nemcsak hogy a férje egész vagyonát eltapsolta, hanem még rútul meg is csalta.

De mit is mondhatott volna nekik? Hogy Conannek tényszerűen igaza van? Hogy mikor megjött a hír Niall haláláról, ő tényleg egy idegen férfi lakásában tartózkodott? Még ha egészen más okból menekült is a legjobb barátjához, mint Conan gondolta.

– Ez nagyon kedves tőled, apa – mondta hálásan, majd letette a kagylót.

– Ki az a pasas, akivel a nyaradat tölteni fogod? – kérdezte Jodie Fisher, aki az ajtóban kapta el Siennát, amikor ő megpróbált még gyorsan elintézni egy-két dolgot, mielőtt Conan értük jön.

– A sógorom. És nem „vele” fogom tölteni a nyarat, hanem nála – világosította fel Sienna terhes szomszédasszonyát. – Azért megyünk, mert beteg az anyósom.

Rá sem mert gondolni, hogy fogja fogadni őt Avril Ryder, de ezt nem kötötte Jodie orrára. Noha jóban volt vele, hiszen a szomszédasszony gyakran vigyázott Daisyre, de elhunyt férje családjáról csak annyit mondott neki, hogy messze laknak és nagyon ritkán találkozik velük.

– Ugyan, ne szédíts már! – mondta Jodie, mikor észrevette, hogy egy vadonatúj BMW áll meg a házuk előtt. – Hű, ezt nevezem! Csak nem ő az? Istenem, mit nem adnék én egy ilyen jóképű sógorért!

Vajon miért alél el minden nő a gyönyörűségtől, ha meglátja Conant? – kérdezte magától Sienna, pedig a férfi vonzereje őt sem hagyta hidegen, sőt.

– Te azt hiszed, hogy aki nem úgy él, mint te, az csak szomorú lehet, és magányos. Pedig egyedül is lehet boldog az ember – mondta a barátnőjének, aki még mindig tátott szájjal állt mellette.

– Ugyan már! – intette le Jodie. – Túl fiatal vagy ahhoz, hogy örökre egyedül maradj.

– Csak próbálok megbarátkozni a sorsommal – ismerte el Sienna. – És ha azt hiszed, hogy leállok egy ilyen nagyképű és arrogáns pasassal, akinek ráadásul jégtömb van a szíve helyén, akkor tévedsz. Akkor sem bújnék ágyba vele, ha rajta kívül egyetlen férfi sem élne a földön. Mi van, miért bámulsz így rám?

Aztán hirtelen megértette, miről van szó. És a következő pillanatban már hallotta is Conan hangját:

– Ne aggódj, van elég hely a házamban, nem szoktam egy szobában aludni a vendégekkel.

Közvetlenül a háta mögött állt, úgyhogy Sienna szinte érezte a meleg leheletét a fülén – ami úgy hatott rá, mint egy akaratlan simogatás. De mi van, ha szándékos volt? – futott át az agyán. El tudta képzelni Conanről, hogy bármilyen trükköt képes bevetni, hogy őt elbizonytalanítsa.

Eszébe jutott, hogy még be sem mutatta őt a szomszédasszonynak. Ám mielőtt megszólalhatott volna, Jodie már nyújtotta is a kezét Conannek.

– Jodie Fisher vagyok – mutatkozott be, és csillogó szemmel bámulta a férfit.

Istenem, gondolta Sienna kétségbeesetten, nem hiszem el, hogy még egy férjezett nő a terhessége kilencedik hónapjában is ilyen eufóriába esik tőle!

– Örvendek.

Érdekes módon Conan most maga volt a megtestesült bűbáj. Sienna még életében nem látta ilyen barátságosan mosolyogni.

– Akkor én most vissza is vonulnék szerény hajlékomba – mutatott Jodie a szomszéd telken álló frissen festett házukra. – Daisy és Shadow a kertben vannak – szólt oda Siennának. – Érezzétek jól magatokat!

A pillantása, ahogy Conanre nézett, nem hagyott kétséget afelől, hogy mire gondol.

– Kerülj beljebb! – javasolta Sienna, mikor végre kettesben maradtak. – Mindjárt kész vagyok.

A konyhán keresztül kimentek a kertbe, ahol Daisy egy kisasztal mellett állt, és vidáman csacsogott a rózsaszín plüss vízilónak, miközben a kutya a lábainál ülve figyelte, mit csinál.

– Nem félsz egy négyéves gyereket kettesben hagyni egy ekkora állattal? – kérdezte Conan élesen.

– Nem, miért félnék? Hiszen ez az „állat” olyan szelíd, mint egy bárány. – Aztán odaszólt Daisynek: – Gyere kincsem, bemutatok neked valakit!

A kislány felkapta a vízilovat, és odaszaladt hozzájuk.

– Emlékszel még… Mr. Ryderre? – kérdezte. A Conan bácsi valahogy nem jött a nyelvére.

A kislány félénken felnézett a magas férfira, majd megkérdezte:

– Te vagy az apukám?

Siennának elszorult a szíve. Hát igen, Daisy nem emlékezhet az apjára.

Conan leguggolt a kislány mellé, és sokáig nézte őt. Istenem, pont olyan, mint Niall volt ennyi idős korában, gondolta. A gesztenyebarna haja, a kemény, izmos kis teste, a kíváncsi szeme…

Nem, azért sem fog elérzékenyülni. Gyorsan összeszedte magát, és azt mondta:

– Nem, Daisy, én nem az apukád vagyok.

Sienna azon gondolkodott, vajon csak képzeli-e, hogy kissé megremegett a férfi hangja.

– Ő az apukád testvére, a nagybátyád, Conan. Meséltem neked, hogy ma elutazunk vele, emlékszel? – A nap megcsillant a kislány hajában, ahogy buzgón bólogatott. – Elvisz minket a franciaországi villájába, ahol a nagymamáddal is találkozhatsz.

Daisy most a kutyára nézett, aki most először nem üdvözölte kitörő lelkesedéssel az idegent.

– És Shadow is velünk jön?

– Persze – felelte Sienna, és közben kihívó pillantást vetett Conanre. Nem szereti a kutyát? Az ő baja.

– És a víziló? Ő is jöhet?

– Már hogyne jöhetne, kicsim! – felelte Sienna szeretettel.

Vajon mi járhat most a férfi fejében, miközben az agyonhasznált plüssállatot nézi?

Vajon emlékszik rá, hogy ezt ő vette Daisynek az egyéves születésnapjára? Akkor még egy üveg pezsgőt is hozott, mert nekik meg aznap volt a kétéves házassági évfordulójuk. Niall nem sokkal előtte telefonált, hogy nem fog időben hazaérni Daisy születésnapjára. A házassági évfordulójukról azonban említést sem tett. Jól emlékezett rá, hogy ez akkor mennyire fájt neki. Csak hát Niallnak rengeteget kellett dolgoznia, hogy kis családjának mindent előteremtsen, és mikor éjfél után hazaért, és meglátta a pezsgőt, szörnyen furdalta a lelkiismeret. Másnap pedig virággal meg finom csokoládéval próbálta kiengesztelni őt, és megígérte, hogy soha többé nem felejti el a házassági évfordulójukat…

– Akkor indulhatunk végre? – kérdezte Conan.

2. FEJEZET

Az utazásuk igazi luxusutazás volt, minden elképzelhető kényelemmel, ami egy milliomosnak dukál: első osztályú váróterem, magánrepülőgép több stewardesszel, akik minden kívánságukat lesték. Conan persze szinte végig egy elszeparált helyiségben dolgozott a laptopján, Shadow pedig békésen aludt a dobozában, észre sem véve, hogy több ezer méter magasságban repül.

Mesterien puha landolás után sofőr várta őket egy vadonatúj limuzinnal, melyben aztán szebbnél szebb tájakon hajtottak keresztül, miközben a távolban a Földközi-tenger kék vizét csodálhatták.

Milyen más világ, gondolta Sienna, miközben a kocsiablakon át a píneafenyőket bámulta, amelyek egészen különleges hangulatot kölcsönöztek a tájnak, miközben eltakarták a kíváncsiskodók szeme elől a pompás luxusvillákat.

Mikor az autó lassítani kezdett, és egy automata kapun keresztül behajtottak Conan birtokára, Sienna nem akart hinni a szemének. Olyan volt, mint egy kastélypark, csodálatos, buja növényzet, ameddig csak a szem ellát, a közepén pedig hófehér falú, vörös terrakottacseréppel fedett luxusvilla magasodott. Az emeleti balkonokról csak úgy folytak lefelé a színes virágok, és az épület tájolásának köszönhetően a rengeteg üvegablak mind a tenger fele nézett.

Conan a sofőr mellett ült, és franciául beszélgetett vele. Amióta csak leszállt a repülőgépük, ők ketten szinte egy szót sem váltottak egymással.

Sienna hosszan nézte a férfi markáns profilját, amely leginkább egy antik márványszoborra emlékeztette, és magában megfogadta, hogy semmiképpen nem fogja mutatni, mennyire le van nyűgözve a gazdagságától – és persze tőle magától is.

A gyerekülésben mellette ülő Daisynek nem voltak ilyen gondjai; ő nem is próbálta leplezni a csodálatát.

– Ez a te házad? Tényleg itt fogunk lakni? – kérdezte.

– Igen, Daisy.

– Most már mindig? Örökre?

Conan hangosan felnevetett.

– Szerintem egy idő után elunnád.

– Nem, nem unnám el soha – bizonygatta a kislány. És mintha nem lett volna a helyzet már amúgy is rettentően kínos Siennának, még azt is hozzátette: – És te is velünk fogsz lakni?

Bár a kérdés kizárólag Daisy gyermeki ártatlanságának volt betudható, Sienna elhatározta, hogy ennek gyorsan véget vet.

– Csak a nyári szünetet töltjük itt – mondta. – Pár hét múlva megyünk haza.

Conan tekintete elsötétült, de aztán megjelent a személyzet néhány tagja, úgyhogy inkább lenyelte, amit mondani akart.

Sienna nem várta meg, hogy kinyissa neki a kocsi ajtaját, hanem kiszállt, és Daisyt is kivette a gyerekülésből. Gyorsan megfogta, nehogy elszaladjon. Bár az is lehet, hogy neki magának volt szüksége rá, hogy érezze a kislánya közelségét, hiszen tudta, hogy mostantól a Ryderek vannak hazai pályán.

Ám Daisy nagy meglepetésére kitépte magát a szorításából, odaszaladt Conanhez, és megfogta a kezét.

Ez a váratlan megnyilvánulás szemlátomást teljesen készületlenül érte a férfit.

– Minek köszönhetem a megtiszteltetést? – kérdezte kissé zavartan.

A gyerek erre mintha elbizonytalanodott volna, eleresztette Conan kezét, de továbbra is mellette baktatott.

– Jobb, ha hozzászoksz ehhez – súgta oda a férfi Siennának. – Elég sokáig volt csak a tied, most már bele kell törődnöd, hogy vannak más rokonai is. És hálás lennék, ha az anyám előtt megpróbálnád fékezni a nyelved.

A leereszkedő hang rettentően bosszantotta Siennát. A legszívesebben emlékeztette volna rá Conant, hogy éppen Avril Ryder volt az, aki rendszeresen megjegyzéseket tett rá, de aztán úgy döntött, jobb a békesség.

Ehelyett inkább Shadow-ra szólt rá, aki már a márványoszlopot szimatolta a lépcső tetején. Szerencsére még időben sikerült megakadályoznia, hogy baj történjen. Rátette a kutya nyakára a pórázt, és közben simogatta, amitől ő maga is megnyugodott egy kicsit.

Ám mihelyt beléptek a házba, az egyik alkalmazott kivette a kezéből a pórázt.

– Ne aggódj, első osztályú ellátásban lesz része – közölte Conan.

– Nagyon sok törődésre és szeretetre van szüksége – felelte Sienna. – Mielőtt a menhelyre került, rendszeresen verték. Az ágyamban szokott aludni, mert fél egyedül a sötétben.

– Te jó ég! – emelte a tekintetét az égre Conan. – De hiszen ez egy kutya!

Egy Claudette nevű fiatal lány kísérte fel őket az emeletre. Külön szobát kaptak, mindkettőhöz saját fürdőszoba tartozott, mindkettő tágas volt, és világos, Daisynél a fehér ágyat és a fehér ablakkeretet rózsaszín virágok díszítették. Olyan volt, mintha direkt neki rendezték volna be.

Mikor pár perccel később újra lementek, Conan már a hatalmas, márványburkolatú előcsarnokban várt rájuk. Daisy most is rögtön odaszaladt hozzá, és kis kezével már nyúlt is a kezéért, de Conan megint védekezőállásba helyezkedett. Ám a gyerek most már egyáltalán nem ijedt meg tőle, sőt. Úgyhogy egy idő után ő is kénytelen volt visszamosolyogni rá.

Sienna kilépett a teraszra, ahol lenyűgöző látvány tárult a szeme elé. Úgy kétszáz méterre onnan a kert végét már a tenger hullámai nyaldosták.

Avril Ryder nyugágyban ült egy illatos rózsalugas közepén, és bár be volt takarva egy könnyű krémszínű takaróval, jól látszott, hogy az utolsó találkozásuk óta borzasztóan lefogyott. És a haja is teljesen ősz volt a széles karimájú kalapja alatt.

– Ó, hát megjöttetek? – kérdezte, ám a Conannek szánt mosoly mindjárt lefagyott az arcáról, mihelyt meglátta Siennát. A napszemüvege mögül hosszan nézte őt, majd anélkül, hogy egyetlen szót szólt volna hozzá, Daisyhez fordult, aki még mindig a nagybátyja kezét szorongatta. – Na végre! – kiáltotta, és az arca hirtelen felderült. – Csakhogy itt vagy, kicsim. Gyere közelebb egy kicsit, hadd nézzelek meg!

Daisy nem kérette magát, rögtön odaszaladt hozzá, és hagyta, hogy a nagyanyja megölelje őt sovány karjával.

Istenem, milyen szörnyen lefogyott, gondolta Sienna. Nem csoda, hogy Conan ennyire aggódik érte.

De nem akarta elárulni a megdöbbenését, úgyhogy csak ennyit mondott a kislányának egészen közömbös hangon:

– Ő a nagymamád, Daisy.

A gyerek kuncogni kezdett, majd megkérdezte Avrilt:

– És miért van rajtad ez a furcsa kalap?

Sienna fel volt rá készülve, hogy az öregasszony szigorúan megfeddi majd a gyereket, de ehelyett fáradtan elmosolyodott, és csak ennyit mondott:

– Hogy ne érje a fejemet a nap. Tudom, hogy nem túl szép, de a célnak megfelel.

A kislány gondolkodott egy darabig.

– Tényleg te is a nagymamám leszel? – kérdezte végül. – Olyan jó lenne, ha nekem is kettő lenne, mint Zoe-nak. Te is viszel majd a strandra, mint Faith néni?

Sienna esküdni mert volna rá, hogy könnyek csillognak Avril szemében.

– Az anyámat hívja így – magyarázta.

Faith Swann ugyanis negyvennyolc évesen még túl fiatalnak érezte magát ahhoz, hogy nagyinak szólítsák.

Avril megsimogatta a kislány haját csontos kezével, és közben le nem vette róla a szemét, mintha most akarná bepótolni azt a három évet, amíg nem láthatta. Sienna egy kis szúrást érzett a szíve táján. Istenem, biztos ő is észrevette, hogy Daisy mennyire hasonlít Niallra.

– És te, Sienna? Te hogy vagy?

– Köszönöm, jól – felelte némi habozás után.

Lehet, hogy az anyósa megváltozott? Most egyáltalán nem tűnt olyan rátartinak, mint annak idején.

– Azt hiszem, jobb lenne, ha most egy kicsit kettesben hagynánk őket – szólalt meg váratlanul Conan, és megfogta Sienna könyökét, aki az érintésétől azonnal megremegett. – Ugye nincs ellene kifogásod?

– Nem, természetesen nincs – felelte.

– Akkor jó. – Conan mutatta, hogy merre menjenek.

– Nem tudtam… hogy… ennyire rossz állapotban van az anyád. Meg fog gyógyulni?

– Remélem, igen.

– Talán az is segít valamit, hogy Daisy vele van – jegyezte meg Sienna, mert már megint mardosta a bűntudat, amiért ilyen hosszú időre elszakította Daisyt Niall családjától.

– Igen – felelte a férfi. – És te, Sienna? Te mivel töltötted az elmúlt három évet?

– Hát, csináltam ezt-azt – vonta meg az asszony a vállát. – Letettem a fitneszedzői vizsgát, dolgoztam, időnként meglátogattam a szüleimet…

– Spanyolországban?

Szóval nyomozott utána. Vajon miért? Ő Ryderék szemében mindig is egy másik kaszthoz tartozott. Az apja asztalos volt, aki az egész vagyonát pénzzé tette, majd kiment Spanyolországba, és ott nyitott egy vendéglőt az angol kivándorlóknak.

– És azzal a férfival mi lett, akivel együtt voltál azon az éjszakán, mikor meghalt a férjed?

Conan hangja metsző volt, és gúnyos.

– Erről, ha megengeded, inkább nem beszélnék – felelte, és elfordította a fejét.

Milyen büszke, milyen dacos a profilja, állapította meg Conan. És már megint felforrósodott a vére, mint szinte mindig, ha testközelbe került az öccse feleségével.

– Nos, ezt nem csodálom.

Sienna úgy tett, mint aki végleg lezárta magában a múltat, és ahogy megvonta a vállát, lecsúszott rajta a ruhája pántja. Már éppen meg akarta igazítani, ám Conan megelőzte.

– Kösz – suttogta zavartan, mert ahogy a férfi hozzáért, hirtelen úgy érezte, mintha áramütés érte volna.

– Ezt meg mikor csináltattad?

Conan a vállán levő tetoválásra mutatott.

– Nem sokkal a tizennyolcadik születésnapom előtt.

A férfinak megrándult az ajka.

– Szóval még nem voltál büntethető.

Nos, ezek szerint a tetoválásával is baja van.

– Szerintem vissza kellene mennünk – mondta, mert nagyon szeretett volna már szabadulni Conan társaságától. – Daisy rettentően eleven, nem kellene őt túl sokáig egyedül hagyni Avrillel. Nagyon kifárasztja.

– Az anyámért aggódsz ennyire? – kérdezte a férfi, és gúnyosan rámosolygott sűrű szempillái alól. – Vagy magadért?

Sienna nyelt egy nagyot.

A fenébe! Miért kell mindent észrevennie?

– Ugyan miért aggódnék magamért? – kérdezte higgadtságot erőltetve magára.

– Nos, valamiért mindig nagyon ideges vagy, ha kettesben maradsz velem. Talán azért, mert tudom a titkodat?

– Miféle titkomat?

Conan egy darabig figyelmesen nézte az asszonyt, és azon gondolkodott, vajon mi rejtegetnivalója volt Siennának abban a két és fél évben, amíg az öccse felesége volt.

– Én vagyok az egyetlen, aki tudom rólad, hogy miféle nőszemély vagy.

– Csak hiszed – felelte a sógornője megvetően.

A férfi hidegen végigmérte.

– A londoni kiruccanásaiddal, amelyeket hol bevásárló körútnak, hol múzeumlátogatásnak becéztél, igazából csak a félrelépéseidet álcáztad, igaz?

Sienna elvörösödött.

– Valamiért mindig is ezt akartad hinni, de a magyarázataimat soha nem hallgattad meg.

– Ezek szerint még mindig azt állítod, hogy te és ez a Timothy Leister csak jó barátok voltatok? – Conan keserűen felnevetett. – Ennél azért valami hihetőbbet is kitalálhattál volna.

– Nem, annál többek voltunk.

A férfi azonnal megmerevedett. Sienna érezte, hogy nem feszítheti tovább a húrt, úgyhogy gyorsan hozzátette:

– De soha nem csaltam meg Niallt, mert szerettem őt.

– Remélem, nem veszed rossz néven tőlem, ha ezt nem hiszem el neked. Hiszen mindketten tudjuk, hogy megrögzött hazudozó vagy.

Ezután hosszú ideig nem szóltak egymáshoz. Mikor egy sűrű oleanderbokorhoz értek, melynek egyik ága belógott az útra, Conan Sienna legnagyobb meglepetésére előzékenyen félrehajtotta a gallyat, hogy át tudjon bújni alatta. Közben a karjával hozzáért meztelen vállához, és ettől az asszony megint megborzongott.

– De más okod is van rá.

– Mire? – kérdezte Sienna csodálkozva.

– Hát arra, hogy mindig megpróbálj kibúvót keresni, ha csak egy rövid időre is kettesben kell maradnod velem.

Sienna szíve nagyot dobbant.

– Az a helyzet, hogy nem kedvelem a társaságodat – mondta, mikor végre meg tudott szólalni.

– Értem. De azért azt mindketten tudjuk, hogy nem csak erről van szó.

Sienna a mélykék tengeren ringatózó vitorlásokat bámulta, és közben arra gondolt, hogy sajnos, sok igazság van abban, amit Conan mond. Hiszen már a házassága idején is mindig ideges lett a sógora jelenlétében. Nyugtalanította a férfiból sugárzó hihetetlen energia, nem tudott mit kezdeni rejtélyes személyiségével, zavarta átható tekintete, amellyel mintha a veséjébe látna.

De mondani csak ennyit mondott:

– Nem tudom, miről beszélsz.

– Nem? – Conan mosolya kihívó volt, és ellenállhatatlan. – Szerintem igen. A szexről beszélek.

– A szexről? – nevetett fel Sienna. – Veled?

Undorodva elhúzta a száját, pedig a teste pont ellenkező jelzéseket küldött.

Ám Conan tökéletesen magabiztosnak látszott.

– Bármilyen furcsa is, én most a kettőnk közti kémiára gondolok. Aminek semmi köze nincs hozzá, hogy szeretjük vagy tiszteljük-e egymást. Hiszen tudom, hogy te pont olyan rossz véleménnyel vagy rólam, mint én rólad.

– Akkor minden a legnagyobb rendben – nevette el magát Sienna. – A legszívesebben olyan pasikkal bújok ágyba, akiket ki nem állhatok.

– Vagy olyanokkal, akik megfelelő luxust biztosítanak neked, de azokkal is csak addig, amíg nem találsz helyettük egy még gazdagabbat.

– Ahogy Niall-lal is tettem, ugye?

– Az öcsém bolondult érted.

– Igen – felelte Sienna, és lehunyta a szemét.

Niall tényleg rajongott érte. Annyira ki akarta sajátítani, hogy néha szinte már megfojtotta a szeretetével. De Sienna tudta, hogy mindez önbizalomhiányból fakad. A férje olyan magas piedesztálra állította őt, hogy néha már attól félt, ha egyszer leesik, nagyon megüti magát. Niall büszke volt rá, úgy kezelte őt, mint valami trófeát, amivel felvághat a nála jóval gazdagabb és sikeresebb bátyja előtt.

Mikor Conan észrevette a fájdalmat Sienna arcán, hirtelen mély ráncok jelentek meg a homlokán. Lehet, hogy igazat mond? – kérdezte magától elgondolkodva. Hogy tényleg szerette az öcsét? Vagy egyszerűen csak bűntudata van?

– Gyötör a lelkiismeret? – kérdezte, és Sienna tarkójára tette a kezét, amitől az asszony azonnal megmerevedett.

– Mit akarsz ezzel elérni? – kérdezte. – Azt, hogy beléd szeressek, és utána eldobhass magadtól? Mert ha igen, akkor már most megmondom, hogy erre hiába vársz.

– Nekem mindig az volt az elvem, hogy az életben bármi megtörténhet – közölte a férfi önelégült mosollyal. – Mindketten tudjuk, hogy sosem voltam közömbös a számodra.

Sienna rémülten nézett rá.

– Szerintem te félreértettél valamit.

– Tényleg?

Biztos arra a céges partira gondol, amelyre annak idején ő is elkísérte Niallt. A férje egész este az ügyfelével tárgyalt, mert egy szerződést akart véglegesíteni, Conan pedig odament hozzá az asztalukhoz, és felkérte táncolni – Sienna akkor úgy gondolta, hogy puszta udvariasságból.

Azon az estén Conan még a szokásosnál is szívdöglesztőbben festett. Sötét öltönyében, fehér ingében és fekete csokornyakkendőjében maga volt a megtestesült önbizalom és nagyvilági elegancia. Csak úgy sugárzott belőle a hit, hogy neki senki sem tud ellenállni.

Sienna még pontosan emlékezett, mit érzett, amikor átkarolta a vállát, és a táncparkettre kísérte. Az érintése a vékony ruhán keresztül szinte égette a bőrét.

– Árulkodó pír a csinos arcocskán… – Conan szavai hirtelen visszarántották a jelenbe. Úgy látszik, a hallgatását behódolásnak értelmezte, mert a következő pillanatban simogatni kezdte az arcát. Sienna pedig nem lökte el a kezét, mert szinte megbénította az érzéki vágy, amely az egész testét elöntötte. – A csábos ajkak izgatott remegése…

Istenem, ez egyszerűen rémes! És milyen megalázó! De csak én tehetek róla, hogy ilyen helyzetbe kerültem.

De akármi is történjen, a férjéről nem árul el semmit Conannek.

Ne szólj senkinek egy szót sem! Niall szavai visszhangoztak az agyában. Ígérd meg, hogy senkinek nem beszélsz róla! Főleg Conannek nem.

Igen, megesküdött neki, és tartani fogja a szavát.

Elszántan Conan szemébe nézett, és azt mondta:

– Ellenállhatatlannak hiszed magad, ugye? Pedig nem vagy az.

A férfi erre halkan felnevetett, majd megfogta az állát. Siennának megremegtek az orrcimpái.

– Tényleg nem? – kérdezte Conan már-már gyengéden.

– Nem félsz, hogy téged is kifosztalak és romlásba taszítalak?

A férfi megint felnevetett.

– Aligha hiszem, hogy sikerülne.

Persze hogy nem. Ahhoz neki túl sok milliója van.

A terasz felől hirtelen kutyaugatást hallottak, amelyet hangos gyerekkacagás követett.

– Menj, nézd meg, mit csinál a lányod! – mondta Conan parancsoló hangon. – De ne felejtsd el, hogy veszélyes játékot űzöl! Velem nem lehet úgy packázni, mint az öcsémmel.

Sienna szinte futva tette meg az utat vissza a teraszig.

Conan felnézett a laptopjából, és kibámult a dolgozószobája ablakán. Sajnos, a képernyőn levő Excel-táblázat messze nem érdekelte annyira, mint az, amit a medence szélén látott.

Sienna egy parányi fehér felsőben és sortban éppen a napi edzését végezte, Daisy pedig a napernyő alatt ült és rajzolt, miközben a kutya ott hevert a lábainál.

Megállapította, hogy az unokahúga ugyanolyan zömök és erős testalkatú, amilyen a nagyapja volt. Conan vonásai ellágyultak. Lehet, hogy Daisy soha nem lesz olyan kecses és légies jelenség, mint az anyja, viszont tagadhatatlanul roppant kedves, szeretetre méltó és jól nevelt kislány.

És ez mindenképpen Sienna mellett szól, ha más nem is. Sajnos meg kellett állapítania, hogy most is elég volt csak ránéznie elhunyt öccse feleségére, és máris feltámadt benne a vágy. Lehet, hogy csak azért, mert olyan szexi, ahogy tornázik? Ahogy pompás, feszes melle emelkedik és süllyed, miközben formás, karcsú lábát emelgeti…

Daisy éppen most szaladt oda hozzá, mire Sienna felült, és kisimított egy tincset a kislány arcából. A gyengéd mozdulat hirtelen azt az időt juttatta Conan eszébe, mikor még csak ketten voltak az édesanyjával. Mielőtt Avril hozzáment a mostohaapjához és megszületett Niall – ami az egész életüket megváltoztatta.

Most viszont, akár tetszik neki, akár nem, Sienna a vendége, és a sógornője meg az anyja közt rettentően feszült a viszony. Sienna valószínűleg azért most merészkedett ki a medencéhez, mert Avril éppen lefeküdt pihenni. Szemlátomást kerüli az anyósát, úgyhogy rettentő sokat van egyedül. De majd ő tesz ellene.

Sienna terpeszállásban állt a medence szélén, bal kezében egy könnyű súlyzóval éppen köröket írt le a levegőben, mikor Conan kilépett a házból. Fehér vászoning volt rajta, melynek felső gombjait nem gombolta be, úgyhogy kilátszott sötét mellszőrzete. A világos színű, szűk nadrágban pompásan érvényesült keskeny csípője és izmos combja – egyszóval tetőtől talpig szívdöglesztően férfias jelenség volt.

Mikor Daisy észrevette őt, rögtön felugrott, és odafutott hozzá a vázlatfüzetével.

A férfi eleinte kissé kényszeredetten mosolygott rá, de pár perccel később már ott guggolt a kislány mellett, és nézegette a rajzait. Daisy majd kiugrott a bőréből örömében minden dicsérő szavától. Aztán Conan súgott valamit a fülébe, ő pedig felállt, és elindult a ház felé.

– Vidd a kutyádat is! – utasította a férfi, mire a kislány csettintett egyet a nyelvével, Shadow meg már loholt is utána.

Sienna gyorsan befejezte a gyakorlatot. Direkt jól jött neki, hogy a fizikai megerőltetéstől amúgy is kapkodta kissé a levegőt, mert amint Conant meglátta, úgy elkezdett kalapálni a szíve, mintha most futotta volna le a maratoni távot.

– Neked mindenki szót fogad? – kérdezte.

– Általában igen – felelte a férfi önelégült mosollyal.

– Azt mondtad, hogy dolgozni akarsz – jegyezte meg Sienna kissé szemrehányóan.

– Már befejeztem – felelte Conan, és közelebb lépett hozzá. – De láttalak a dolgozószobám ablakából, és gondoltam, lejövök hozzád, hogy ne légy mindig egyedül.

– És Daisynek mit ígértél, hogy magunkra hagyjon minket?

– Miből gondolod, hogy ígértem neki valamit?

– Abból, hogy szerintem mindent megvesztegetéssel érsz el.

A férfi elnevette magát.

– Csak annyit mondtam neki, hogy Claudette vitt ki egy kis süteményt a nagymamájának, és hogy biztos örülne, ha ő is csatlakozna hozzá.

– Hát ez nagyon kedves tőled.

Sienna tényleg örült, hogy Daisy jól kijön a nagyanyjával.

Amikor a férfi odahajolt hozzá, egy pillanatra még a lélegzete is elállt.

– Szabad?

Elvette tőle a súlyzót, és méricskélni kezdte. Sienna egy őrült pillanatra elképzelte, milyen lenne, ha mondjuk az izmait is meg akarná tapogatni. Atyaég, én tényleg nem vagyok normális! – gondolta kétségbeesetten.

– Nem túl nehéz. Én ugyanis nem Mr. Univerzummal akarok versenyezni – mondta élesen.

– Nem is kell – felelte a férfi, és tetőtől talpig végigmérte Siennát. – Hiszen már így is tökéletes az alakod.

Az asszony majd elsüllyedt szégyenében, és arra gondolt, hogy bárcsak vett volna fel a tornázáshoz legalább egy melltartót, hiszen nyilván Conan is látja, ahogy ágaskodó mellbimbója nekifeszül a pólójának.

– Mikor utoljára egy medence szélén láttalak, akkor Dior bikini volt rajtad – jegyezte meg a férfi. – Meg persze rengeteg ékszer.

Amelyeket azóta már rég eladott. Ahogy a Nialltól kapott sportautóját és minden mást is, hiszen ki kellett fizetnie a férje adósságait.