HERKE CSONGOR

MAGYAR

BÜNTETŐELJÁRÁS

EGYETEMI JEGYZET

Pécs, 2026.

Herke Csongor

Magyar büntetőeljárás

© Herke Csongor, 202

.

ISBN:

A mű szerzői jogilag védett. Minden jog, így különösen a sok-

szorosítás, terjesztés és fordítás joga fenntartva. A mű a szerzők

írásbeli előzetes hozzájárulása nélkül részeiben sem reprodukál-

ható, elektronikus rendszerek felhasználásával nem dolgozható

fel, azokban nem tárolható, azokkal nem sokszorosítható és

nem terjeszthető.

Kiadói és nyomdai munkák:

.yGH[1\RPGD.IW

Felelős vezető: *\ĘUILQp*\ĘUL%DUEDUD

Email: Q\RPGDNRGH[#JPDLOFRP

I. FEJEZET: BEVEZETÉS

A büntetőeljárásról szóló 2017. évi XC. törvény (a továbbiakban: Be.) jelentősen

megváltoztatta a büntetőeljárást mind szerkezeti, mind tartalmi szempontból. Míg az 1998. évi XIX. törvény (a továbbiakban: régi Be.) a korábbi (szocialista) büntetőeljárási törvények rendszerét követte (alapkoncepciójával ellentétesen), így a hagyományos nyomozás – (közbenső eljárás) – bírósági eljárás rendszerben szabályozta a büntetőeljárást, addig a hatályos törvény jóval tágabb teret enged a megállapodás alapján folytatott büntetőeljárásnak, illetőleg a terhelt beismerése (tényállás elfogadása) számos egyszerűsítést tesz lehetővé. Ezáltal a büntetőeljárás menete (lehetséges végkimenetele) jóval bonyolultabb, szerteágazóbb, mint a korábban lineáris ábrával leírható eljárásé.

A Be-t a kihirdetése óta 2026. január 1-ig harmincnyolc törvény és öt

Alkotmánybírósági Határozat is módosította:

a) a 2017. évi CXCVII. törvény,

b) a 2018. évi CXVIII. törvény,

c) a 2019. évi XXXVI., LXXXI., CXXII. és CXXVII. törvény, d) a 2020. évi XLIII., LVIII., LXXIV., CL. és CLII. törvény, e) a 2021. évi CIII., CXXVIII. és CXXXIV. törvény,

f) a 2022. évi VII., XXII., XLIV., L. és LX. törvény,

g) a 2023. évi X., XXV., XXXI., LXXXV., XC., XCVII. és CIX. törvény, h) a 2024. évi XII., XVIII., XXX., LI., LXIV., LXXXII. és XCI. törvény, i) a 2025. évi XIX., XLIX., L., LXVI. és CXVIII. törvény, j) valamint a 6/2020. (III. 3.), 21/2020. (VIII. 4.), 10/2021. (IV. 7.), 19/2021. (V. 27.) és a 9/2022. (V. 25.) AB határozat.

Az itt felsorolt harmincnyolc törvény összesen 1274 helyen módosította a Be. eredeti,

879 §-ból álló szövegét. Ezeknek a törvényeknek egy része nem kifejezetten a Be. vagy általában a büntető jogszabályok módosításáról szól, hanem egyéb jogterületeket érintő jogszabályok hatottak ki a büntetőeljárási törvényre (pl. egészségüggyel összefüggő egyes törvények, lelkiismereti és vallásszabadsággal összefüggő törvények, a társadalombiztosítás ellátásaira jogosultakról, állatok védelme érdekében szükséges egyes törvénymódosításokról szóló törvények stb.). Az AB határozatok is csak egy-egy kifejezés, mondatrész tekintetében érintették a Be-t (szöveg közvetlen megsemmisítése, az alkalmazás átírása vagy mulasztás megállapítása).

A harmincnyolc törvényből tizenhárom van, ami nagyobb terjedelemben módosította a

Be-t. Ezek egy része kifejezetten a büntető törvények módosításáról szól, azaz a klasszikus értelemben vett Be-Novella (2017. évi CXCVII. törvény, 2020. évi XLIII. törvény, 2021. évi CXXXIV. törvény, 2022. évi LX. törvény, 2023. évi XCVII. törvény és 2025. évi CXVIII. törvény). További törvények ugyan nem a büntető törvények módosítását célozták meg elsősorban, de mégis jelentős változtatást eredményeztek (a kondicionalitási eljárásról szóló 2022. évi XLIV. törvény; az igazságügyi tárgyú törvények módosításáról szóló 2023. évi XXXI. törvény és 2025. évi XLIX. törvény; a digitális állam megvalósítása érdekében kibocsátott 2024. évi XII. törvény; az online csalások elleni fellépés érdekében kibocsátott 2024. évi XVIII. törvény és 2024. évi LXIV. törvény; a kábítószer tilalmával összefüggő 2025. évi XIX. törvény).

A Be. felépítése a korábbi törvényekhez hasonló, azaz (az első nyolc Részben lévő)

statikus rendelkezéseket követik a dinamikus szabályok (a Kilencedik Résztől):

Első Rész: Általános rendelkezések (1-10. §)

Második Rész: A bíróság, az ügyészség és a nyomozó hatóság (11-36. §) Harmadik Rész: A büntetőeljárásban részt vevő személyek (37-73. §) Negyedik Rész: Az eljárási cselekményekre vonatkozó általános rendelkezések (74-162. §) Ötödik Rész: A bizonyítás (163-213. §)

Hatodik Rész: Leplezett eszközök (214-260. §)

Hetedik Rész: Adatszerző tevékenység (261-270. §)

Nyolcadik Rész: A kényszerintézkedések (271-338/A. §)

Kilencedik Rész: Előkészítő eljárás (339-347. §)

Tizedik Rész: A nyomozás (348-424. §)

Tizenegyedik Rész: A bírósági eljárás általános szabályai (425-462/A. §) Tizenkettedik Rész: A bíróság eljárása a vádemelés előtt (463-483. §) Tizenharmadik Rész: A tárgyalás előkészítése (484-513. §) Tizennegyedik Rész: Az elsőfokú bírósági eljárás (514-588. §) Tizenötödik Rész: A másodfokú bírósági eljárás (589-616. §) Tizenhatodik Rész: A harmadfokú bírósági eljárás (617-625. §) Tizenhetedik Rész: A másodfokú és a harmadfokú bíróság hatályon kívül helyező végzése elleni fellebbezés elbírálása (626-631. §)

Tizennyolcadik Rész: A megismételt eljárás (632-636. §) Tizenkilencedik Rész: Rendkívüli jogorvoslatok (637-675. §) Huszadik Rész: Külön eljárások (676-836/B. §)

Huszonegyedik Rész: A különleges eljárások (837-843. §) Huszonkettedik Rész: A büntetőeljáráshoz kacsolódó egyéb eljárások (844-865. §) Huszonharmadik Rész: Záró rendelkezések (866-879. §)

A büntetőeljárási törvény I. Fejezetében, az Általános rendelkezések között szabályozott

alapelvek egyrészt zsinórmértékül szolgálnak a jogalkotás számára (így pl. a kizárás szabályait aszerint kellett megalkotni, hogy igazodjanak a funkciómegosztás (kontradiktórium) elvéhez, másrészt néhol a gyakorlatban is alkalmazhatók (pl. in dubio pro reo elve).

A Be-ben szabályozott alapelveket két fő csoportra oszthatjuk:

Az egész büntetőeljárásban Csak a bírósági szakban

érvényesülő alapelvek érvényesülő alapelvek

 a (szűkebb értelemben vett) ártatlanság  az ítélkezés alapja és vádhoz kötöttsége

vélelme (1. §) (6. §)

 az alapvető jogok védelme (2. §)  a bizonyítási teher (7. § (1)-(2) bek.)

 a védelem joga (3. §)  az in dubio pro reo elve (7. § (4) bek.)

 a büntetőeljárás alapja és akadályai (4. §)  a bizonyítékok szabad értékelése (167. §)

 az eljárási feladatok megoszlása (5. §)  a tárgyalás nyilvánossága (436. §)

 a jogorvoslat elve (6. §)

 az önvád tilalma (7. § (3) bek.)

 a büntetőjogi felelősség önálló

elbírálásának elve (7. § (5) bek.)

 a büntetőeljárás nyelve és a

nyelvhasználat joga (8. §)

A többi statikus szabály elsősorban az eljárás alanyaira (hatóságok és résztvevők) és az

eljárási cselekményekre (bizonyítékok, kényszerintézkedések) vonatkozik.

A dinamikus rendelkezések pedig az eljárás menetét szabályozzák az eljárás kezdetétől

annak jogerős befejezéséig (sőt azon túl is, ld. rendkívüli perorvoslatok, különleges és egyéb eljárások):

ELŐKÉSZÍTŐ ELJÁRÁS

a hatóság észlelése/feljelentés/titkos információgyűjtés

az előkészítő eljárás elrendelése

az előkészítő eljárás lefolytatása (leplezett eszközök/adatszerző tevékenység)

a nyomozás elrendelése/az előkészítő eljárás megszüntetése

FELDERÍTÉS

a felderítés megkezdése

a felderítés lefolytatása

kényszerintézkedések/leplezett eszközök/adatszerző tevékenység/bizonyítás

a nyomozás iratainak megküldése

VIZSGÁLAT

a vizsgálat megkezdése

a vizsgálat lefolytatása

kényszerintézkedések/bizonyítás sajátos szabályai

az eljárás felfüggesztése/megszüntetése

ÜGYÉSZI SZAK

közvetítői eljárás/feltételes ügyészi felfüggesztés/gyanúsított együttműködése miatt eljárás felfüggesztése

vagy feljelentés elutasítása/vádalku/vádemelés

TÁRGYALÁS ELŐKÉSZÍTÉSE

12 fő kérdés

előkészítő ülés kiemelt szerepe (bűnösség beismerése/be nem ismerése/egyezség)

sajátos szabályok (büntetővégzés/magánvád/pótmagánvád/bíróság elé állítás)

ELSŐFOKÚ BÍRÓSÁGI ELJÁRÁS

a tárgyalás megnyitása

a tárgyalás megkezdése

a bizonyítás felvétele

a perbeszédek

az ügydöntő határozat meghozatala

az ügydöntő határozat kihirdetése

+ sajátos elsőfokú eljárások

(egyes különeljárások/megismételt eljárás/perújítási tárgyalás)

MÁSODFOKÚ BÍRÓSÁGI ELJÁRÁS

másodfokú tanácsülés/nyilvános ülés/tárgyalás

HARMADFOKÚ BÍRÓSÁGI ELJÁRÁS

harmadfokú tanácsülés/nyilvános ülés

RENDKÍVÜLI PERORVOSLATOK

perújítás/felülvizsgálat/alkotmányjogi panasz/törvényességi jogorvoslat/jogegységi eljárás/egyszerűsített

felülvizsgálat/igazolási kérelem

KÜLÖNLEGES ÉS EGYÉB ELJÁRÁSOK

Ezeket a dinamikus szabályokat egybevetve a büntetőeljárás menetét az alábbi ábrával

szemléltethetjük:

II. FEJEZET: A NYOMOZATI SZAK

2.1. A nyomozás alanyai

A büntetőeljárás alanyai körébe azok a hatóságok, természetes vagy jogi személyek,

illetve jogi személyiséggel nem rendelkező szervezetek tartoznak, akik vagy amelyek valamilyen minőségükben az eljárásban részt vesznek. Az alanyok körét alapvetően két főcsoportra lehet bontani:

Az eljárási alanyok

Eljáró hatóságok Résztvevők

Főszemélyek Mellékszemélyek

1. nyomozó hatóság

2. ügyészség 1. terhelt (a bűncselekmény 1. hozzátartozók (pl. terhelt 3. bíróság elkövetésével megalapozottan hozzátartozója) 4. egyéb szervek gyanúsítható személy) 2. bizonyítási eljárásban

2. védő közreműködők (tanú, szakértő) 3. sértett (magánvádló, 3. érdekeltek: a büntetőeljárás során

pótmagánvádló, magánfél) hozott határozat alapján az eljárás

4. sértett képviselője résztvevőivé válók (pl. kutatást

elszenvedő)

4. az eljárás kezdeményezője

(feljelentő)

.

2.1.1. A nyomozás során eljáró hatóságok

2.1.1.1. A nyomozó hatóság

A nyomozó hatóság az előkészítő eljárás és a felderítés során önállóan, a vizsgálat során

az ügyészség irányításával jár el (31. § (2) bek.). Az ügyészségi utasítások teljesítéséért a nyomozó hatóság vezetője felel.

A nyomozás során megkülönböztetünk általános nyomozó hatóságot és különös

nyomozó hatóságot:

 Általános nyomozó hatóság a rendőrség, amely ellenkező törvényi rendelkezés hiányában

bármely ügyben eljár.

 Különös nyomozó hatóságok azok, amelyek csak a törvényben meghatározott bizonyos

bűncselekmények esetén járhatnak el nyomozó hatóságként. Ilyen különös nyomozó hatóság

o a Nemzeti Adó- és Vámhivatal (pl. költségvetési csalás, számvitel rendjének

megsértése, csődbűncselekmény), amely másodlagos nyomozó hatóságként is eljárhat (azaz a hatáskörébe sorolt bűncselekményekkel összefüggésben elkövetett közokirat-hamisítás, hamis magánokirat felhasználása, pénzmosás stb. esetén is nyomozhat);

o az úszó létesítmény (légi jármű) parancsnoka a külföldön lévő magyar felségjelű

kereskedelmi úszó létesítményen vagy polgári légi járművön a magyar büntető joghatóság alá tartozó bűncselekmény miatt eljárhat;

o a katonai parancsnok: ha a nyomozást nem az ügyészség végzi, nyomozó hatóságként

az állományilletékes parancsnok jár el (701. § (1) bek.), akár a nyomozószerv vagy a megbízott nyomozótiszt útján is.

A nyomozó hatóságok a vezetőik megállapodása alapján az ügyészség jóváhagyásával

egy ügyben vagy ügyek meghatározott csoportjában közösen is végezhetik a nyomozást.

Azt, hogy az egyes nyomozó hatóságok (pl. a helyi (városi vagy kerületi)

rendőrkapitányság, a területi (vármegyei vagy fővárosi) rendőr-főkapitányság és az Országos Rendőr-főkapitányság) közül melyik jár el az adott ügyben, külön jogszabály határozza meg. A rendőrség és a Nemzeti Adó- és Vámhivatal között felmerült hatásköri összeütközés esetén az eljáró nyomozó hatóságot az eljáró ügyészség szabadon jelöli ki, de az ügyészség jóváhagyásával a nyomozó hatóságok közösen is végezhetik a nyomozást.

2.1.1.2. Az ügyészség

Az ügyészség nemcsak a klasszikus közvádlói feladatot látja el a büntetőeljárásban,

hanem hármas funkciója van:

a) előkészítő eljárást végez, nyomoz; b) felügyel, irányít és utasít;

c) ellátja a vádképviselettel járó feladatokat.

Ezen funkciók közül az első kettő függ össze a nyomozással:

ad a) Bizonyos esetekben az ügyészség végzi az előkészítő eljárást. Emellett nyomoz,

éspedig

 egyrészt bármely ügyben magához vonhatja a nyomozást (26. § (5) bek., 349. §),  másrészt bizonyos esetekben csak az ügyészség nyomozhat (a kizárólagos ügyészségi

nyomozás körébe tartozó bűncselekmények, pl. egyes igazságügyi alkalmazottak által és sérelmükre elkövetett bizonyos bűncselekmények; a mentelmi joggal összefüggő ügyek; egyes korrupciós bűncselekmények stb. 30. §).

ad b) Az ügyészség felügyeleti-irányítási-utasítási jogkörét a Be. az egyes nyomozati

szakokban eltérően szabályozza:

 a felderítés során az ügyészség felügyeli annak törvényességét (25. § (2) bek.); ennek

keretében ellenőrzi a nyomozó hatóság eljárásának törvényességét, a törvénysértő

határozatokat hatályon kívül helyezheti, felhívhatja a nyomozó hatóságot a törvénysértés

orvoslására, elbírálja a jogorvoslati kérelmeket stb. (26. § (2) bek.), a felettes ügyészség

pedig felügyeli az ügyészség felügyeleti és irányítási jogkörének gyakorlását (25. § (4) bek.);  a vizsgálat során az ügyészség már nemcsak felügyel, hanem irányít is (25. § (2) bek.):

megteheti az összes felügyeleti intézkedést, de ezen túlmenően kifejezetten utasíthatja a

nyomozó hatóságot eljárási cselekmény végzésére, avagy megtilthatja azt, a nyomozó

hatóság határozatát meg is változtathatja, illetőleg a nyomozó hatóságot határozat hozatalára

utasíthatja, beszámolásra kötelezheti stb. (26. § (3) bek.);  az ügyészségnek a fentieken felül akkor is utasítási joga van, ha maga végzi a nyomozást:

ilyenkor ugyanis bármely nyomozó hatóságot annak illetékességi területén eljárási

cselekmény elvégzésére utasíthatja, a bűnmegelőzési és a terrorelhárító szerveket pedig

eljárási cselekmény elvégzésére kérheti fel (349. § (2) bek.).

Az ügyészség nyomozati hatáskörét és illetékességét külön jogszabályban és legfőbb

ügyészi normatív utasításban határozzák meg.

ad c) Az ügyészség vádképviselettel járó feladatait a bírósági eljárásnak a bizonyításra

vonatkozó fejezetében tárgyaljuk.

Sajátos szabályokat találunk az ügyészségre három külön eljárásban:

 fiatalkorúval szemben büntetőeljárásnak csak közvádra van helye, így a felettes ügyészség

által kijelölt ügyész (681. §) jár el a magánvádas ügyek nyomozása során is (678. §);  katonai büntetőeljárásban az ügyészség feladatát a legfőbb ügyész által kijelölt ügyészség

látja el (katonai ügyész, illetve a legfőbb ügyész által katonai büntetőeljárásra kijelölt

ügyész); az ügyészség végzi a nyomozást (700. §) a nem katonák elleni ügyek kivételével

szinte minden esetben, akár nem katonai büntetőeljárásra tartozó ügyben is eljárhat;  magánvádas eljárásban az ügyészség megismerheti az ügyiratokat (764. §), és ha a vád

képviseletét a személyes meghallgatásra idézés kibocsátása előtt átvette, nyomozást

rendelhet el (767. §).

2.1.1.3. A nyomozási bíró

A Be. 11. §-a szerint a bíróság fő feladata az igazságszolgáltatás (azaz a büntetőügyben

ítélkezés és döntés a vádlott büntetőjogi felelősségéről). A bíróság ugyanakkor ellátja a büntetőeljárással összefüggésben a Be-ben meghatározott egyéb feladatokat is.

A nyomozás során (a vádemelés előtt) a bíróság hatáskörébe utalt kérdésekben a

nyomozási bíró dönt, aki nem más, mint

 a járásbíróságnak a törvényszék elnöke által kijelölt bírája (463. §),  katonai büntetőeljárásban a törvényszék katonai bírája (713. §),  kondicionalitási eljárásban a Budai Központi Kerületi Bíróság Nyomozási Bírói

Csoportjának nyomozási bírája (817/E. §).

A törvény szerint járásbíróság alatt a kerületi bíróságokat is érteni kell (10. § (4) bek.),

ezért ennek megfelelően a továbbiakban minden helyi bíróság esetén a járásbíróság kifejezést alkalmazzuk.

A nyomozási bíró döntésének két formája lehet (464-467. §):

1. ülést tart a kiemelt kérdésekben:

 személyi szabadságot érintő bírói engedélyes kényszerintézkedés elrendelése (kivéve, ha a

korábban elrendeltnél enyhébbet indítványoznak);

 letartóztatás meghosszabbítása (új körülmény alapján vagy 6 hónapot követően);  elmeállapot megfigyelésének elrendelése;  az eljárás folytatásának elrendelése az együttműködés megszegése miatt (kivéve, ha

ismeretlen helyen tartózkodik az együttműködést megszegő személy vagy az ügyész nem

indítványozza az ülés megtartását);

2. iratok alapján dönt minden más, a hatáskörébe utalt kérdésben:  védő kizárása;

 tanú különösen védetté nyilvánítása;

 a tanúvallomást megtagadó személynek a számára információt átadó személy kilétének

felfedésére kötelezése;

 európai vagy nemzetközi elfogatóparancs kibocsátása és visszavonása;  a felülbírálati indítvány elbírálása;

 a rendbírság elzárásra történő átváltoztatása;  a megszüntetett eljárás folytatásának az elrendelése (kivéve, ha ülést kell tartani);  a bírói engedélyhez kötött leplezett eszközök alkalmazásával kapcsolatos feladatok;  a törvény által meghatározott egyéb esetekben.

A nyomozási bíró a törvényszék illetékességi területén lévő ügyészségek által folytatott

eljárás során jár el (ha több járásbíróságon jelöltek ki nyomozási bírót, akkor mindegyiknek meghatározzák az illetékességét).

Ha a bíróság ülést tart, a terhelt esetleges őrizetének (letartóztatásának) lejártát

figyelembe véve határozza meg az ülés időpontját. Ha az indítványt az ügyészség terjesztette elő, az ügyészség az indítvány előterjesztésével egyidejűleg a bíróságnak átadja a nyomozás ügyiratait, és maga az ügyészség megküldi indítványát a gyanúsítottnak és a védőnek. Ilyenkor az indítványt megalapozó iratokat a védelem áttekintheti (legalább 1 órával az ülés előtt).

Ha az indítványt az ügyészség terjesztette elő, gondoskodik a gyanúsítottnak az ülésen

történő megjelenéséről, és idézi vagy értesíti a védőt (attól függően, hogy meg kell-e jelennie az ülésen), valamint gondoskodik a tolmács vagy más személy megjelenéséről.

A fiatalkorú törvényes képviselőjét és a gondozását ellátó nagykorú személyt értesíteni

kell a személyi szabadságot érintő bírói engedélyes kényszerintézkedéssel kapcsolatos eljárásban tartott ülésről, ahol felszólalhatnak, és a határozatot velük is közlik (689. §).

Az ülésen az alábbiak jelenléte kötelező:

 ügyész (alügyész);

 terhelt: a kötelező ülési esetekben (kivéve az együttműködő megállapodás megszegése

esetén, ha ismeretlen helyen tartózkodik);

 védő: elmeállapot megfigyelése, előzetes kényszergyógykezelés elrendelésekor, illetve az

együttműködési megállapodást megszegő, távollévő terhelt esetén;  az indítványozó (ha nem jelenik meg, úgy kell tekinteni, hogy az indítványt visszavonta).

Az ülésen az indítványozó az indítványt szóban ismerteti és megjelöli az azt megalapozó

bizonyítékokat, amelyeket a jelenlévők megismerhetnek. A nyomozási bíró megvizsgálja, hogy  az indítvány és az ülés megtartásának törvényi előfeltételei fennállnak-e,  nincs-e akadálya a büntetőeljárásnak, és  az indítvány megalapozottsága iránt nem támaszthatók-e ésszerű kételyek.

Ha az indítvány elbírálásának nincs akadálya, a bíróság nem ügydöntő végzéssel

határoz, amelyben az indítványnak helyt ad, részben ad helyt vagy azt elutasítja. A határozatot az ülésen kihirdetés útján kell közölni (ha a nyomozási bíró az ügyiratok alapján döntött, akkor erre 8 napon belül sort kell keríteni, és a határozatot az írásba foglalást követően haladéktalanul kézbesíteni kell).

2.1.1.4. A nyomozás során eljáró egyéb szervek

Az előkészítő eljárás és a nyomozás során a nyomozó hatóság, az ügyész és a nyomozási

bíró mellett az alábbi egyéb szervek járhatnak el:

 az előkészítő eljárásban a leplezett eszközök alkalmazására feljogosított szervek (36. § (1)

bek.);

 a bűnjelkezelő szerv (36. § (2) bek.);

 a vádemelés előtt az ügyészség (nyomozó hatóság) megkeresésére a nyomozó hatóság

vagyonvisszaszerzésért felelős szerve folytatja le az eljárását az elkobozható vagy

vagyonelkobzás alá eső dolog, vagy vagyon felderítése és biztosítása érdekében (353-354.

§);

 a nyomozó hatóság kijelölt szerve járhat el, ha az egyidejűleg elvégzendő eljárási

cselekmények számára tekintettel vagy egyéb okból célszerű (354/A.)

2.1.1.5. Az eljáró hatóságok tagjainak kizárása

Az 5. § alapján a büntetőeljárásban a vád, a védelem és az ítélkezés elkülönül. Ennek az

alapelvi rendelkezésnek és a hatóságok pártatlan eljárásának érvényesülését a kizárás jogintézménye szolgálja.

A kizárási szabályok két fő csoportra oszthatók:

1. Az általános kizárási okok minden hatóságra vonatkoznak. Ezek általában olyan okok, amelyek a pártatlan eljárást biztosítják, ezért nem járhat el a nyomozó hatóság tagjaként, ügyészként vagy bíróként, aki akár a védelem alanyaként fellépett (vagy annak hozzátartozója), akár a sértetti vagy feljelentői oldalhoz kötődik. Ugyanígy nem lehet a hatóság tagja, aki az ügyben tanúként vagy szakértőként vesz vagy vett részt, illetőleg akitől egyéb okból nem várható el az ügy elfogulatlan megítélése (relatív kizárási ok). Az általános kizárási okok közül egyedül a védő az, aki a kontradiktórium elvéhez kötődően van kizárva a hatóság tagjai közül.

2. A különös kizárási okok az egyes hatóságokhoz köthető speciális okok, így pl.  a nyomozó hatóság tagjaként vagy ügyészként nem járhat el, aki az ügyben bíróként járt el

(annak hozzátartozója) és fordítva;

 a nyomozó hatóságnak és az ügyészségnek az alapügyben eljárt tagja ki van zárva a perújítási

nyomozásból;

 a nyomozó hatóságnak az alapügyben eljárt tagja ki van zárva az igazságszolgáltatás elleni

bűncselekmények nyomozásából;

 bíróként pedig ki van zárva általában minden olyan bíró, aki vagy akinek hozzátartozója az

ügy korábbi szinten történt elbírálásában részt vett (a hozzátartozó kivételével ideértve a

titkos információgyűjtés engedélyezéséről való döntést is).

A nyomozó hatóságnál és az ügyészségnél a vezetővel szemben fennálló kizárási ok

általában a szervezete összes tagjára kihat. Általános szabály, hogy a más által bejelentett kizárási ok esetén a hatóság tagja a kizárás elintézéséig az ügyben eljárhat.

A kizárásról döntő szerv:

 a nyomozó hatóság tagjának kizárásáról a nyomozó hatóság vezetője, az ő kizárásáról a

felettes nyomozó hatóság vezetője, országos illetékességű nyomozó hatóság vezetőjének

kizárásáról az eljáró ügyészség határoz;

 a vármegyei főügyészség területén lévő járási ügyészség ügyésze, vezetője és a főügyészségi

ügyész kizárásáról a főügyész, minden más esetben a legfőbb ügyész határoz;  bíró esetén pedig vagy igazgatási jogkörben jelölik ki az eljáró bírót (ha a bíró maga

jelentette be a kizárási okot), vagy pedig a bíróság másik egyesbírája dönt az ügyiratok

alapján (ha az is érintett a kizárással, akkor a felsőbíróság).

2.1.2. A résztvevők

2.1.2.1. A terhelt. A bűncselekmény elkövetésével megalapozottan gyanúsítható személy

A 38. § (1) bekezdése alapján terhelt az, akivel szemben büntetőeljárást folytatnak. A

Be. szerint a terhelt

 a nyomozás során gyanúsított,

 a vádemelés után vádlott,

 a jogerős szankciót követően elítélt.

Emellett sajátos jogállása van a feljelentett, a bűncselekmény elkövetésével

megalapozottan gyanúsítható, a fogvatartott és a jogerősen felmentett személynek is.

A terhelt büntetőjogi cselekvőképességéről a 68. § rendelkezik. Eszerint a terhelt a

büntetőeljárásban személyesen vagy (ha a Be. személyes eljárási kötelezettséget nem ír elő) meghatalmazott képviselője útján a polgári jog szabályai szerinti cselekvőképességétől függetlenül eljárhat.

A terheltté válás szempontjából különös jelentősége van a bűncselekmény

elkövetésekor betöltött életkornak:

 gyermekkor: a gyermekkor büntethetőséget kizáró ok, azaz a terhelt nem büntethető, és

legfeljebb tanú lehet a büntetőeljárásban, ha a bűncselekmény elkövetésekor

o a bűncselekmények többségénél a 14. életévét nem töltötte be, o egyes bűncselekményeknél a 12. életévét nem töltötte be (ld. Btk. 16. §:

emberölés, erős felindulásban elkövetett emberölés, életveszélyt vagy halált okozó testi sértés, hivatalos személy elleni erőszak, közfeladatot ellátó személy elleni erőszak, hivatalos személy vagy közfeladatot ellátó személy támogatója elleni erőszak, terrorcselekmény, rablás és kifosztás súlyosabban minősülő esetei), de ha betöltötte ezeknél a bűncselekményeknél a 12. életévét, akkor sem büntethető, ha a terhelt az elkövetéskor nem rendelkezett a bűncselekmény következményeinek felismeréséhez szükséges belátással;

 fiatalkor: a fiatalkorú elleni büntetőeljárásnak azzal szemben van helye, aki a

bűncselekmény elkövetésekor a fenti megkülönböztetés szerint már nem gyermekkorú, de a

tizennyolcadik életévét nem töltötte be (678. §);

 felnőttkor: az a terhelt, aki a bűncselekmény elkövetésekor a 18. életévét betöltötte (akkor

is, ha több bűncselekmény miatt folyik ellene büntetőeljárás, és azok közül van, amelyet

fiatalkorúként követett el, de legalább egynek az elkövetésekor már betöltötte a 18. életévét).

A terheltek között sajátos jogállással bír a katonai büntetőeljárás terheltje is. Katonai

büntetőeljárásnak ugyanis nemcsak katonával szemben van helye (696. §), hanem katonai büntetőeljárás alá tartozik:

 a honvéd: bármilyen bűncselekményt követ el;  a rendőrség (Országgyűlési Őrség, büntetés-végrehajtási szervezet, hivatásos

katasztrófavédelmi szerv, polgári nemzetbiztonsági szolgálatok) hivatásos állományú tagja:

ha

o a tényleges szolgálati viszonyának tartama alatt katonai bűncselekményt, illetve o a szolgálati helyen vagy a szolgálattal összefüggésben más bűncselekményt követ el;

 a szövetséges fegyveres erő tagja: ha belföldön, magyar büntető joghatóság alá tartozó

bűncselekményt követ el;

 konnexitás (összefüggés) esetén:

o ha a terhelt katonai büntetőeljárás alá tartozik, akkor a terhelt más

bűncselekménye is (személyi konnexitás), ha az elkülönítés nem lehetséges,

o ha a bűncselekmény katonai büntetőeljárás alá tartozik, akkor a bűncselekmény

másik terheltje is (tárgyi konnexitás), ha az elkülönítés a tényállás szoros összefüggésére tekintettel nem lehetséges.

A terhelt jogállása a megalapozott gyanú közlését (a kihallgatását) követően nyílik meg,

azaz értelemszerűen a vizsgálati szakban tudja leginkább gyakorolni eljárási jogait. Ugyanakkor a Be. szerint maga a megalapozott gyanú közlése és a terhelt kihallgatása még a felderítési szak része (annak utolsó fázisa), ezért itt kell tárgyalni a terheltre vonatkozó főbb szabályokat (és értelemszerűen ez irányadó a védőre is).

A terhelt egyes jogai már a gyanúsítás közlése előtt (a felderítési szakban) megnyílnak.

Így a 386. § szerint a gyanúsítás közlése előtt az elfogott (idézett, előállított, körözött, elfogatóparancs hatálya alatt álló) személy jogosult arra, hogy  büntetőeljárási jogairól felvilágosítást kapjon,  védőt hatalmazzon meg (védő kirendelését indítványozza),  védőjével ellenőrzés nélkül tanácskozzon.

Már az Alaptörvény XXVIII. cikk (2) bekezdése is rögzíti, hogy „senki nem tekinthető

bűnösnek mindaddig, amíg büntetőjogi felelősségét a bíróság jogerős határozata nem állapította meg”. Ezt a rendelkezést lényegében (jelen időben) megismétli a Be. 1. §-a, ezzel is jelezve, hogy az egyik legalapvetőbb büntető eljárásjogi elvről van szó. Az ártatlanság vélelme (praesumptio boni viri) ugyanakkor nem jelenti azt, hogy a terheltnek ne lennének a jogai mellett kötelességei is a büntetőeljárásban. Mindössze azt jelenti, hogy a terhelt a büntetőeljárásban nem kezelhető bűnösként (így pl. a letartóztatott terheltnek több joga van, mint a jogerős szabadságvesztés büntetését töltő elítéltnek; a büntetőeljárás alatt álló az erkölcsi bizonyítványában nem elítéltként szerepel; a terheltet nem érhetik az elítéléshez fűződő egyéb hátrányos jogkövetkezmények stb.). Az ártatlanság vélelmének két további összetevőjére (onus probandi – bizonyítási teher; in dubio pro reo ˗ kétség esetén a vádlott terhére döntés) a bizonyítékok mérlegelésénél még visszatérünk.

A terhelt jogait és kötelességeit a 3. és a 39. § foglalja össze:

A terhelt jogai A terhelt kötelességei

 a védelemhez való jog (3. §; 39. § (1)  jelenlét (39. § (3) bek. a) pont)

bek. d-e) pont)  bejelentési kötelezettség (39. § (2) bek.

 ügymegismerési jog (39. § (1) bek. a) és b) pont)

j) pont)

 a védekezésre való felkészülés joga (39. §

(1) bek. b) pont)

 felvilágosítási jog (39. § (1) bek. c) pont)

 vallomástételi és vallomásmegtagadási

jog (39. § (1) bek. f) pont)

 indítványtételi, észrevételezési,

felszólalási jog és kérdésfeltevési jog (39.

§ (1) bek. g), h) és k) pont)

 jelenléti jog (39. § (1) bek. h) pont)

 jogorvoslati jog (39. § (1) bek. i) pont)

 fogvatartott terhelt egyéb (tájékozódási és

érintkezési) jogai (39. § (2) bek.)

A terhelt fenti jogai közül részletesebben az ügymegismerési, illetőleg indítványtételi,

észrevételezési, felszólalási és kérdésfeltevési jogot érintjük.

Az ügymegismerési jog egyrészről jelenti azt, hogy a terhelt jogosult arra, hogy

megismerje a gyanúsítás és a vád tárgyát. Azaz, ha nyomozást indítanak ellene, akkor közlik vele a megalapozott gyanút, és ennek során konkrétan megjelölik, hogy milyen bűncselekmény az, ami miatt a nyomozás megindult. Ugyanígy a vádnak is részletesen kell tartalmaznia a vád tárgyává tett cselekmény lényegét. De a 39. § (1) bek. a) pontja alapján a gyanúsítás (vád) tárgyának változását is közölni kell a terhelttel (azaz, ha pl. a szakvélemény alapján más lesz a vád tárgyává tett cselekmény, akkor az ügyész nem várhatja meg a vádbeszédet a vád módosítására, hanem ezt haladéktalanul közölni kell a vádlottal).

A terhelt ügymegismerési jogának része az is, hogy az eljárás ügyiratait teljes

terjedelmében megismerheti. Ez utóbbi alól a Be. kivételt tehet. Így pl. a nyomozás során csak azokat az iratokat ismerheti meg, amelyeket a Be. kifejezetten engedélyez a számára, a többit pedig csak akkor, ha ez a nyomozás érdekeit nem sérti. Bíróság elé állítás esetén az ügyiratok megismerését legkésőbb a bírósági tárgyalás megkezdését megelőző 1 órával kell biztosítani (726. § (6) bek.)

A terhelt a büntetőeljárás során számos indítványt tehet. Ezek közül a legjelentősebb (az

ügy érdemére leginkább kiható) a bizonyítási indítvány, ami állhat abból, hogy maga a terhelt terjeszt elő bizonyítékot, de abból is, hogy bizonyítás felvételét indítványozza. A törvény kiemeli az indítványtételi jogok közül emellett az egyezség megkötésére, illetve ügyészi intézkedés vagy határozat kilátásba helyezésére vonatkozó kezdeményezési jogot.

A terhelt az egész eljárás során észrevételeket tehet, a tárgyaláson és a személyi

szabadságot érintő bírói engedélyes kényszerintézkedés tárgyában tartandó ülésen kérdéseket tehet fel, és az utolsó szó jogán felszólalhat.

A 39. § (2) bekezdése alapján a fogva lévő terhelt jogosult arra, hogy

 megismerje a fogvatartás okát (ennek változását),  a fogvatartásáról egy általa választott személyt a hatóság tájékoztasson,  a védőjével (konzuli képviselőjével) a kapcsolatot felvegye, vele ellenőrzés nélkül

érintkezzen,

 az általa választott személlyel személyesen felügyelet mellett, postai vagy elektronikus úton

pedig ellenőrzés mellett érintkezzen.

A bűncselekmény elkövetésével megalapozottan gyanúsítható személy a nyomozás

során (a gyanúsítás közléséig) az, akit bűncselekmény elkövetése miatt elfogtak, gyanúsítotti kihallgatása érdekében idéztek, akinek előállítását vagy bűncselekmény elkövetése miatt körözését rendelték el, vagy akivel szemben elfogatóparancsot bocsátottak ki.

A bűncselekmény elkövetésével megalapozottan gyanúsítható személy jogaira és

kötelezettségeire a terhelt jogaira és kötelezettségeire vonatkozó szabályokat kell megfelelően alkalmazni, de nincs joga arra, hogy

 megismerje a gyanúsítás és a vád tárgyát, továbbá ezek változását;  vallomást tegyen vagy a vallomástételt megtagadja;  bizonyítékot terjesszen elő, indítványt és észrevételt tegyen, az utolsó szó jogán felszólaljon;  a tárgyaláson és a személyi szabadságot érintő bírói engedélyes kényszerintézkedés

tárgyában tartandó ülésen jelen legyen és a Be-ben meghatározottak szerint kérdéseket

tegyen fel;

 az eljárás ügyiratait a Be-ben meghatározott kivételekkel teljes terjedelmében megismerje;  egyezség megkötését, illetve ügyészi intézkedés vagy határozat kilátásba helyezését

kezdeményezze.

A bűncselekmény elkövetésével megalapozottan gyanúsítható személy kötelezettségei

is különböznek a terhelttől: nem köteles a lakcímét, értesítési címét, tényleges tartózkodási helyét, kézbesítési címét, telefonos elérhetőségét, elektronikus levelezési címét vagy más elektronikus elérhetőségét, valamint ezek megváltozását a változást követő 3 munkanapon belül az eljáró bírósággal, ügyészséggel vagy nyomozó hatósággal közölni.

A későbbiekben, amikor terheltet említünk, azt az eljárási szaktól függően a

bűncselekmény elkövetésével megalapozottan gyanúsítható személyre (is) kell érteni. Ugyanígy a védő jogaira és kötelezettségeire vonatkozó rendelkezéseket a bűncselekmény elkövetésével megalapozottan gyanúsítható személy jogaihoz igazodóan a bűncselekmény elkövetésével megalapozottan gyanúsítható személy védője vonatkozásában is megfelelően alkalmazni kell.

2.1.2.2. Az eljárás alá vont jogi személy és védője

A jogi személlyel szemben alkalmazható büntetőjogi intézkedésekről a 2001. évi CIV.

törvény rendelkezik. A törvény 2. §-a szerint a jogi személlyel szembeni intézkedések négy esetben alkalmazhatók:

1. a korrupciós bűncselekményt (Btk. XXVII. Fejezet) a jogi személy vezetője a jogi

személy tevékenységi körében követte el;

2. a jogi személy vezetője bármilyen bűncselekményt követett el, ami a jogi személy

javára előny szerzését célozta vagy eredményezte, avagy a jogi személy tevékenységi körében, a jogi személy tevékenységének, eszközeinek, erőforrásainak felhasználásával követte el;

3. az 1. vagy 2. pont szerinti bármelyik cselekményt a jogi személy alkalmazottja követte

el, és a jogi személy vezetője szándékosan nem teljesítette az irányítási vagy ellenőrzési kötelezettségét, amely a bűncselekmény elkövetését megakadályozhatta volna, vagy egyébként gondatlanságból nem tudott arról, hogy bűncselekmény elkövetése készül vagy bűncselekményt követnek el és ezért a bűncselekmény elkövetése megakadályozásához szükséges intézkedést nem teljesített;

4. az 1. vagy 2. pont szerinti bármelyik bűncselekményt bárki más személy követte el, és

a jogi személy vezetője a bűncselekmény elkövetéséről tudott.

A jogi személy javára előnyszerzés érdekében elkövetett bűncselekmény vonatkozásában

a jogi személlyel szemben intézkedés alkalmazásának csak a Btk. XIII–XX. Fejezete, XXIII. Fejezete, XXV. Fejezete, XXXI. Fejezete, XXXIV–XLIII. Fejezete szerinti bűncselekmények esetén van helye.

A jogi személlyel szemben az alábbi intézkedéseket lehet kiszabni:

 a jogi személy megszüntetése,

 a jogi személy tevékenységének korlátozása 1-5 évig,  legalább 1.000.000 Ft. (de legfeljebb a jogi személynek a bűncselekmény elkövetését

megelőző évben elért forgalmának 5%-a, három évet meg nem haladó tartamú

szabadságvesztéssel büntetendő bűncselekmény esetén 3 %-a mértékű) pénzbírság (utóbbi

kettőt együttesen is).

A jogi személy érdekében meghatalmazás vagy kirendelés alapján ugyanazok járhatnak

el eljárás alá vont jogi személy védőjeként, akik védők lehetnek, akit a hatóság kirendel, ha a jogi személy képviselője nem hatalmaz meg (de a terhelt nem hatalmazhatja meg). A védő nem járhat el a jogi személy védőjeként is. Az eljárás alá vont jogi személy védőjének a jelenléti és iratbetekintési jogára a védő jogai irányadók.

2.1.2.3. A védő

A Be. 3. §-a alapelvi szinten rögzíti a védelemhez való jogot. Az alapelv az alábbi

részekből áll:

1. a hatékony védelemhez való jog (az eljárás minden szakában); 2. a személyes védekezéshez való jog;

3. a fakultatív védelemhez való jog (védő közreműködése mindenkor igénybe vehető); 4. a hatóságoknak biztosítaniuk kell a védő igénybevételét; 5. a védelemre felkészülési időhöz való jog;

6. a szabadlábon való védekezés joga (főszabályként);

7. a materiális védelem (a hatóságok kötelesek a terheltet mentő és a büntetőjogi felelősségét enyhítő körülményeket hivatalból feltárni és figyelembe venni).

Védőként meghatalmazás vagy kirendelés alapján ügyvéd járhat el (41. §), de mellette

vagy helyetteseként ügyvédjelölt is eljárhat (a nyomozás során és a járásbíróságon korlátlanul, a törvényszéken viszont perbeszédet nem tarthat, és a bíróság előtt fiatalkorú érdekében nem járhat el). Védő és segítőként eljáró ügyvéd lehet az ügyvéden kívül az európai közösségi jogász, az alkalmazott ügyvéd és az alkalmazott európai közösségi jogász is.

A terhelt érdekében több védő is eljárhat, és több terhelt érdekében is eljárhat ugyanaz

a védő. Ha a terhelt érdekében több védő jár el, a terhelt eltérő rendelkezésének hiányában vezető védőnek a meghatalmazást elsőként benyújtó védőt kell tekinteni (kétség esetén a hatóság jelöli ki). A vezető védő jogosult a perbeszéd tartására, és ha jelen van az eljárási cselekményen, akkor a jogorvoslati nyilatkozat benyújtására is.

Fontos megkülönböztetni a védőt a jogi képviselőtől. A védő mindig csak a terhelt

érdekében eljáró személy lehet, míg jogi képviselő (ügyvéd vagy ügyvédi iroda) is eljárhat a terhelt érdekében (pl. a terhelt polgári peres eljárásban eljáró ügyvédje), de emellett lehet jogi képviselője a sértettnek, a vagyoni érdekeltnek, az egyéb érdekeltnek, a pótmagánvádlónak, a tanúnak, a magánvádlónak is, sőt jogi képviselőként járhat el a pártfogó ügyvéd és az ügygondnok is. A jogi képviselőt nem illeti meg a védő jogállása, mert ő az ügyben segítőként jár el.

A védő jogállása a terhelthez igazodik (azon jogokat leszámítva, amelyek csak a terhelt

személyéhez fűződnek). Emellett

 a Be-ben meghatározott esetekben jelen lehet olyan eljárási cselekményeken is, ahol a terhelt

nem lehet jelen (vagy jelenléte korlátozható);

 adatszerzést és adatgyűjtést végezhet (akár magánnyomozó igénybevételével is);  indítványtételi jogai vannak (pl. a konzuli tisztviselő jelenlétét indítványozhatja);  számos kötelessége van:

o terhelttel való késedelem nélküli kapcsolatfelvétel; o a terhelt érdekében minden törvényes védekezési eszköz és mód kellő időben való

felhasználása (ezért köteles pl. védbeszédet tartani);

o a terhelt felvilágosítása a jogállásáról; o a terheltet mentő/felelősségét enyhítő tények felderítésének szorgalmazása; o akadályoztatása esetén helyettesítéséről gondoskodás; o az eljárás időszerű lefolyásának nem akadályozása;

 a védő jelenléte kötelező a vádemelés előtt is a fiatalkorú részvételével tartott

o gyanúsítotti kihallgatáson,

o szembesítésen,

o felismerésre bemutatáson,

o helyszíni kihallgatáson,

o bizonyítási kísérleten, valamint o személyi szabadságot érintő bírói engedélyes kényszerintézkedéssel kapcsolatos

eljárásban tartott ülésen.

Mivel a védői jogok a terhelti jogokhoz igazodnak, ezért általában a megalapozott gyanú

közlésével nyílnak meg. Ugyanakkor (mivel már ezt megelőzően is meghatalmazható védő) a védő a gyanúsítás közléséig jogosult arra, hogy az általa védett személlyel a kapcsolatot felvegye és vele ellenőrzés nélkül tanácskozzon (386. § (2) bek.).

A védőre vonatkozó kizárási okok (43. §) a hatóságra vonatkozó kizárási okokhoz

hasonlítanak azzal, hogy az sem lehet védő, aki a terhelt érdekével ellentétes magatartást tanúsított, vagy akinek az érdeke a terheltével ellentétes. Ugyanígy nem járhat el védőként az, aki korábban a résztvevő segítőjeként eljárt, ha a terhelt az adott eljárási szakasz végéig a kizárási okról való tudomásszerzéstől számított 8 napon belül a védő kizárását indítványozza (43. § (2a) bek.). A védő kizárásáról a bíróság határoz.

A büntetőeljárásban a 44. §-ban (és a Be. más részeiben) meghatározott esetekben a

védő részvétele kötelező. Ezen kötelező védelmi esetek több csoportba oszthatók:

Az egész eljárásban Egyes eljárások során Egyes eljárási szakokban

 a bűncselekményre a  a fiatalkorú elleni  a törvényszék mint törvény 5 évi vagy ennél büntetőeljárásban elsőfokú bíróság előtt súlyosabb szabadságvesztés  a bíróság elé állításos (kivéve: katonai büntetést rendel eljárásban büntetőeljárásban)  a terhelt hallássérült,  a távollévő terhelttel  a tárgyaláson, ha a vádlott siketvak, vak, szembeni eljárásban a jelenlét jogáról lemondott beszédfogyatékos, más okból  a pótmagánvádas  a kondicionalitási kommunikációképtelen eljárásban eljárásban a vádindítvány (súlyos fokban korlátozott),  az egyezség megkötésére vádlottnak való kézbesítését kóros elmeállapotú (a irányuló eljárásban (a követően beszámítási képességére bírósági eljárásban is)  a harmadfokú bírósági tekintet nélkül)  a határzárral kapcsolatos eljárásban  a terhelt a magyar nyelvet bűncselekményekkel  egyes rendkívüli nem ismeri összefüggő, valamint külföldi perorvoslatoknál  a terhelt egyéb okból nem embercsempész elleni (felülvizsgálat, törvényességi

képes személyesen védekezni eljárásban jogorvoslat)  a hatóság más okból  a biztosíték letétbe védőt rendelt ki helyezésével folyó eljárásban

A védelem ellátására meghatalmazást a terhelt, a terhelt törvényes képviselője vagy

nagykorú hozzátartozója, külföldi állampolgár terhelt esetén hazája konzuli tisztviselője adhat (45. §). Ilyenkor a védő a meghatalmazásnak a hatósághoz való benyújtását követően járhat el. A terhelt a meghatalmazást bármikor visszavonhatja (akkor is, ha nem ő adta), de ha ezt ismételten az eljárási cselekmény napján vagy azt megelőző 8 napon belül teszi, akkor a hatóság haladéktalanul védőt rendel ki a számára. A meghatalmazás (és a kirendelés) hatálya nemcsak az alapeljárásra, hanem a közvetítői eljárásra, a rendkívüli perorvoslatokra és a külön (különleges) eljárásokra is kiterjed.

Ha az ügyben a védelem kötelező és a terheltnek nincs meghatalmazott védője, a hatóság

határozattal védőt rendel ki a számára. Az eljáró védő személyét ugyanakkor nem a hatóság jelöli ki (kivéve az említett ismételt meghatalmazás visszavonás esetét), hanem a területi ügyvédi kamara (információs rendszer működtetésével, az azonnaliság és a tényleges elérhetőség biztosítása mellett).

A kijelölt védőtől három esetben lehet eltérni (más védőt kijelölni):

 a terhelt (indokoltan) más védő kijelölését indítványozhatja a hatóságnál;  a kijelölt védő is indítványozhatja a felmentését a kirendelés alól (szintén indokolt esetben);  a vádemelés előtt a nyomozó hatóság (ügyészség), a bírósági szakban a bíróság jelölhet ki

más védőt, ha az ügyvédi kamara egy órán belül nem jelöli ki a védőt, kizárt védőt jelöl ki

vagy a kamara által kijelölt védő egy órán belül nem elérhető (és az eljárási cselekmény

elvégzése nem mellőzhető).

Ugyanígy védőt rendel ki a hatóság akkor is, ha

 a védelem egyébként nem lenne kötelező, de a hatékony védelem érdekében szükséges, vagy  a terhelt jövedelmi és vagyoni viszonyai miatt nem tud a védelméről gondoskodni és kéri

védő kirendelését.

Ha a terhelt által meghatalmazott védő a Be-ben meghatározott módon benyújtja a

meghatalmazását, a kirendelés hatályát veszti. Ilyenkor a meghatalmazott védő haladéktalanul köteles tájékoztatni a korábban eljárt kirendelt védőt arról, hogy a büntetőeljárásban meghatalmazott védőként jár el, aki köteles a meghatalmazott védőt az addigi eljárásról tájékoztatni és számára az ügy iratait átadni. A kirendelés nem veszti hatályát, ha a meghatalmazás benyújtására (rendelkezési nyilvántartásba vételének bejelentésére) az eljárási cselekmény napján vagy az azt megelőző 8 napon belül, a büntetőeljárás ugyanazon szakaszában ismételten kerül sor (de a hatóság a kirendelt védőt indokolt esetben a kirendelés alól ebben az esetben is felmentheti). Ilyenkor vezető védőnek a meghatalmazott védőt kell tekinteni, de az ügyiratokat a kirendelt védőnek is kézbesíteni kell, és ha a vezető védő nem kíván perbeszédet tartani, akkor azt a (korábbi) kirendelt védő tartja meg.

Végül említést kell tenni a helyettes védőről, akit a hatóság akkor rendelhet ki, ha a védő

az eljárási cselekményen szabályszerű idézés ellenére kimentés nélkül nem jelenik meg, és az eljárási cselekmény lefolytatható, valamint annak elvégzése nem mellőzhető. A helyettes védő akkor is kirendelhető, ha ugyan kimentette magát a védő, de nem gondoskodott a helyettesítéséről, és az eljárási cselekmény elhalasztása az eljárási cselekmény eredményes elvégzését veszélyeztetné (az eljárást jelentősen késleltetné). A helyettes védő minden védői tevékenységre jogosult, de a bírósági eljárásban vele nem lehet befejezni a bizonyítási eljárást és perbeszédet sem tarthat (kivéve, ha a vádlott ehhez hozzájárul).

2.1.2.4. A sértett, a magánvádló, a pótmagánvádló és a magánfél

A sértett az a természetes vagy nem természetes személy, akinek vagy amelynek a jogát

vagy jogos érdekét a bűncselekmény közvetlenül sértette vagy veszélyeztette (50. §).

A sértett a büntetőeljárásban többféle szerepet is betölthet (akár együttesen is, ekkor

beszélünk multifunkcióról):

a) sértett;

b) tanú;

c) magánfél;

d) magánvádló;

e) viszonvádló;

f) pótmagánvádló.

ad a) A sértettnek a sértetti jogállásához kötődően az 51. § alapján az alábbi jogai és

kötelezettségei vannak:

A sértett jogai A sértett kötelezettségei

 indítványozási, észrevételezési,  eljárási cselekményeken jelen lenni

bizonyíték előterjesztési, korlátozott  szakértői vizsgálaton megjelenni és kérdezési jog annak (műtét kivételével) magát alávetni

 tárgyaláson felszólalási jog  lakcímváltozást, telefonos vagy

 korlátozott jelenléti jog elektronikus elérhetőség változását

 felvilágosításhoz való jog közölni

 korlátozott jogorvoslati jog

 segítő igénybevételéhez való jog

 magánfélként, magánvádlóként,

pótmagánvádlóként való fellépés joga

 nyilatkozattételi jog a bűncselekményről

és a terhelt bűnösségéről

 a jogainak gyakorlásától elállhat (ezt

visszavonhatja)

 tájékoztatási jog (a terhelt fogvatartásból

való kiengedéséről)

 védelem az önkényes

kapcsolatfelvétellel szemben

A sértettnek a Be. nem teszi lehetővé, hogy az ügydöntő határozat ellen perorvoslattal

éljen (csak magánvád vagy pótmagánvád esetén, ha ő képviseli a vádat). A korlátozott jogorvoslati jog tehát csak az őt érintő határozatok elleni jogorvoslatot teszi lehetővé (pl. rendbírság).

A személy elleni erőszakos bűncselekmény sértettjét kétféle módon illetheti meg

védelem az önkényes kapcsolatfelvétellel szemben (51/A. §): a sértett indítványozhatja, hogy a hatóság

 hívja fel a terheltet arra, hogy tartózkodjon a sértett a magánéletébe, illetve a mindennapi

életvitelébe való önkényes beavatkozástól (kivéve, ha a terhelt és a sértett között olyan

jogviszony áll fenn, amely alapján a terhelt jogosult kapcsolatot tartani a sértettel, pl.

lakhatás, munkavégzés, közös gyermek);

 rendeljen el megelőző távoltartást a terhelttel szemben (a hozzátartozók közötti erőszak miatt

alkalmazható távoltartásról szóló 2009. évi LXXII. törvény (a továbbiakban: Hketv.) III/A.

Fejezete alapján).

ad b) A sértettet a büntetőeljárásban általában tanúként is kihallgatják. Sok esetben

éppen a sértett az, aki az üggyel kapcsolatban a legtöbb adatot tudja szolgáltatni („primus inter testes”, első a tanúk között). A sértettnek a tanúzással összefüggő jogait és kötelességeit a tanú jogállásánál tárgyaljuk.

ad c) Magánfél az a sértett, aki vagy amely a bírósági eljárásban polgári jogi igényt

érvényesít (55. §). A polgári jogi igény érvényesítésére és elintézésére a polgári perrendtartásról szóló törvény egyes rendelkezéseit is alkalmazni kell. A polgári jogi igény érvényesítésének négy feltétele van:

1. a sértettet megillető igény;

2. az eljárás tárgyát képező bűncselekményből származzon; 3. közvetlen okozati összefüggés álljon fenn a bűncselekmény és az igény között; 4. csak bizonyos, bírósági úton érvényesíthető igények lehetnek (kártérítés, dolog kiadása vagy pénz fizetése).

ad d) A magánvádló az a sértett, aki könnyű testi sértés, magántitok megsértése,

levéltitok megsértése, rágalmazás, becsületsértés, kegyeletsértés, becsület csorbítására alkalmas hamis hang- vagy képfelvétel készítése vagy becsület csorbítására alkalmas hamis hang- vagy képfelvétel nyilvánosságra hozatala esetén a vádat képviseli, feltéve, hogy az elkövető magánindítványra büntethető. Nem természetes személy sértett esetén értelemszerűen nincs helye magánvádnak könnyű testi sértés és kegyeletsértés esetén (53. §). A becsületsértés és a rágalmazás közvádra üldözendő, ha bíró, ügyész vagy rendvédelmi szerv, illetve polgári nemzetbiztonsági szolgálat tagjának sérelmére, annak hivatalos eljárása alatt, illetve emiatt követik el.

A magánvádlót a sértett jogain kívül a vád képviseletével járó jogok illetik meg.

Kötelezettségei kibővülnek azzal, hogy a vádlott bűnösségének bizonyítása a magánvádlót terheli.

Fiatalkorú és katona ellen magánvádnak nincs helye. Nincs helye magánvádas

eljárásnak akkor sem, ha a magánvádra üldözendő bűncselekménnyel egyidejűleg közvádra üldözendő bűncselekményt is elkövettek, és az elkülönítés nem lehetséges (762. § (2) bek.).

ad e) Kölcsönösen elkövetett könnyű testi sértés, rágalmazás és becsületsértés miatt az

egyik sértett feljelentésére megindított eljárásban (a cselekmények személyi és szoros tárgyi összefüggése esetén) a magánindítványt előterjesztő másik sértett viszonvádlóként jár el. Ha ezt az indítványt a magánindítvány előterjesztésére számára nyitva álló időn belül terjeszti elő, akkor önálló viszonvádról beszélünk (különben járulékos, azaz osztja a magánvád sorsát: ha azt ejtik, ezt sem lehet tovább képviselni).

ad) f) A pótmagánvádló az a sértett, aki vagy amely a Be-ben meghatározott esetekben

közvádra üldözendő bűncselekmény miatt a vádat képviseli. A pótmagánvádlóként való fellépésnek az alábbi feltételei vannak (787. §):

A pótmagánvád vagylagos feltételei A pótmagánvádat kizáró okok

 feljelentés elutasítása  fiatalkorúval szemben

 eljárás megszüntetése (ügyész vagy  katonával szemben

nyomozó hatóság)  fedett nyomozóval, együttműködővel,

 vádejtés egyezségkötővel szemben

 egyes büntethetőséget kizáró okoknál

(gyermekkor, kóros elmeállapot)

 közvetett jog/érdek sérelemnél  állam vagy közhatalmat gyakorló szerv

sértett esetében

A pótmagánvádas eljárásban a sértett jogi képviselete és a védelem is kötelező. A

pótmagánvádas eljárásban a sértett a polgári jogi igényét legkésőbb a vádindítványban terjesztheti elő. A pótmagánvádló nem vehet részt közvetítői eljárásban.

Ha a magánvádló vagy a pótmagánvádló tartós, súlyos betegsége miatt nem képes

személyes megjelenési kötelezettségének eleget tenni, helyébe törvényes képviselője vagy meghatalmazott képviselője léphet (ha ilyen nincs, akkor a bíróság felhívja, hogy a felhívás kézbesítésétől számított 1 hónapon belül gondoskodjon a képviseletről).

Az ügyészség a vád képviseletét a pótmagánvádlótól az eljárásban egy alkalommal

átveheti. Ilyenkor a pótmagánvádlót a sértett jogállása illeti meg.

2.1.2.5. A kondicionalitási eljárásban résztvevő sajátos személyek