THAIS GIBSON

KÖTŐDÉSI
PROBLÉMÁK
– MEGOLDÁSOK

Útmutató a mély és tartós
érzelmi kötelékek kialakításához

ÉDESVÍZ KIADÓ
BUDAPEST

A fordítás az alábbi kiadás alapján készült:

Thais Gibson / Attachment Theory: A Guide to Strengthening the Relationships in Your Life

First published in English by Rockridge Press, an Imprint of Callisto Media, Inc., USA, 2020

Fordító

Fehér Zsuzsanna

Szerkesztő

Szabó Tibor Benjámin

Olvasószerkesztő

Kótai Kata

Copyright © Rockridge Press, 2020

Hungarian translation © Fehér Zsuzsanna, 2022

Hungarian edition © Édesvíz Kiadó Kft., 2022

Cover design © Édesvíz Kiadó Kft., 2022

Minden jog fenntartva.

A könyv – a kiadó írásos jóváhagyása nélkül – sem egészében, sem részleteiben nem sokszorosítható vagy közölhető, semmilyen formában és értelemben, elektronikus vagy mechanikus módon, beleértve a nyilvános előadást vagy tanfolyamot, a hangoskönyvet, bármilyen internetes közlést, a fénymásolást, a rögzítést vagy az információrögzítés bármely formáját.

A könyvben olvasható információk csupán tájékoztató jellegűek, nem pótolják egyetlen egészségügyi probléma diagnózisát, kezelését sem. Nem helyettesíthetik a képzett egészségügyi szakemberrel folytatott konzultációt. E könyv tartalma csupán segítséget nyújt egy egészségügyi szakember által előírt észszerű és felelős kezelési programhoz. A szerző és a kiadó semmiféle felelősséget nem vállal a könyv tartalmának félreértelmezéséért vagy téves alkalmazásáért.

ÉDESVÍZ KIADÓ, BUDAPEST

Felelős kiadó Novák András igazgató

Főszerkesztő és műszaki vezető Dudich Ákos

Tipográfia Damuzi Bt.

Borítót készítette eyelab.dk

Elektronikus formátum
Békyné Kiss Adrien

EPUB ISBN 978-963-507-378-8

MOBI ISBN 978-963-507-379-5

Kedves Olvasó!

Az Édesvíz Kiadó célja megalakulása, 1989 óta, hogy útmutatást, támaszt, kihívást nyújtson azoknak, akik a tudatos önismeret és önfejlesztés egész életen át tartó útjára léptek. A Kiadó csapata azóta is minden nap azon dolgozik, hogy megtaláljuk és megjelentessük azokat a könyveket, amelyek céljai elérésében (vagy keresésében) leginkább segítik Önt.

Ahogy az élet minden területén, könyvkiadói hivatásunkban is a megújulás, az innováció az egyik legfontosabb szempont.

Elkötelezettek vagyunk a nyomtatott és az elektronikus könyvkiadásban egyaránt. Ezért használjuk ki az ebook kínálta lehetőségeket is: ezzel a XXI. századi technikával környezetkímélőbben és az Ön számára is olcsóbban tudjuk eljuttatni Önhöz azt, amit szeretne, mint a nyomtatott verzióval. Ráadásul a régi, boltokban talán már nem is kapható könyveinket digitálisan ismét megtalálhatja.

Az olvasás élménye és szeretete az Édesvíz Kiadó hitvallása: legyen az nyomtatott vagy elektronikus, megvásárolt vagy illegálisan letöltött. Lényeg, hogy az Üzenet, a Könyv eljusson Önhöz.

Ugyanakkor mire Ön ezeket a sorokat olvassa, addigra akár ezernél is több órányi munkánk és jelentős kiadásaink vannak a megjelentetésben.

Ezért hálásan megköszönjük, ha könyvünket illegális letöltés helyett megvásárolja, és ezzel hozzájárul Kiadónk fenntartásához és további könyvek kiadásához. Cserébe mi igyekszünk minden kiadványunkat egyre könnyebben és olcsóbban elérhetővé tenni az Ön számára.

Szívesen fogadunk minden visszajelzést, amelyet megfontolva még többet tehetünk azért, hogy Ön, kedves Olvasó, elégedett legyen Kiadónkkal és könyveinkkel.

Köszönjük együttműködését!

Jó olvasást kíván:

Novák András

alapító tulajdonos

Kapcsolat:

szerkesztoseg@edesviz.hu

www.edesviz.hu

TARTALOM

Bevezetés

Hogyan használjuk ezt a könyvet?

I. RÉSZ: Kötődéselméletek

1. fejezet: A kötődéselmélet alapjai

2. fejezet: Kötődéselmélet a mindennapjainkban

II. RÉSZ: Az alapvető négy

III. RÉSZ: Kapcsolaterősítő stratégiák

3. fejezet: A negatív interakciók leküzdése

4. fejezet: Szemléletváltás

5. fejezet: Összpontosítsunk a jelen pillanatra

6. fejezet: A bölcsesség gyakorlása a mindfulness és a RAIN segítségével

Hivatkozások

Források

Köszönetnyilvánítás

A szerzőről

BEVEZETÉS

Thais Gibson vagyok. Azzal a céllal írtam meg könyvemet, hogy bemutassam, hogyan befolyásolják a gyermekkori élményeink a felnőttkori kapcsolatainkat – legyenek azok baráti, szerelmi vagy családi kapcsolatok. Ez a könyv a kötődéselméletet és a különböző terápiás technikákat ötvözi, hogy segítsen azonosítani, milyen kötődési stílusunk van nekünk vagy a szeretteinknek, és hogy meggyógyítsa az egyes kötődési stílusok mélyben meghúzódó sérüléseit.

Az évek során emberek ezreivel dolgoztam. Kliensekkel, szemináriumokon és a Személyiségfejlesztő Iskola (Personal Development School) online programjain. Egyértelmű párhuzamot találtam a felnőttkori viselkedés és a gyermekkori tapasztalatok között. Könyvemben ötvözöm a hagyományos tanításokat a tudat alatti minták ismertetésével, hogy eszközöket nyújtson a mély átalakuláshoz. A könyvben található technikák a hagyományos pszichológiai módszereket ötvözik az általam kifejlesztett új, korszerű technikákkal, hogy segítségükkel jelentős változást érhessünk el.

A könyvből megtudhatjuk, hogy mi a saját kötődési stílusunk, milyen a környezetünkben élők kötődési stílusa, és milyen lépéseket kell tennünk ahhoz, hogy önmagunk legegészségesebb változatává váljunk. Külön kitérünk az elutasító-elkerülő, a félelemteli-elkerülő, a szorongó és a biztonságosan kötődők mögöttes szokásaira. Továbbá megismerjük a mélyben meghúzódó tudat alatti sebeket, amelyek ezekhez a kötődési stílusokhoz kapcsolódnak, és a terápia három elsődleges formáján keresztül – az elfogadás és elkötelezettségterápia, a kognitív viselkedésterápia és a RAIN – megtanítom, hogyan programozhatjuk át a tudatalattinkat.

Ha többet szeretnél megtudni önmagadról és a jóllétedről, akkor keresd a sorozatot, amit erre a célra alkottam meg. Széles körű ismereteket kínál. A tanfolyamok a kötődési stílusoktól kezdve a kielégítetlen szükségleteid feltérképezéséig mindenre kitérnek.

További információért látogass el a personaldevelopment-school.com weboldalra!

HOGYAN HASZNÁLJUK
EZT A KÖNYVET?

A könyv három részre oszlik:

1. Bevezetés a kötődéselméletbe

2. A kötődési stílusok áttekintése

3. A kötődési stílusunk gyógyításához szükséges technikák

Az első részben megismerhetjük a kötődéselmélet történetét, és megérthetjük, hogyan fejlődött az idők során, hogy jobban lefedje a gyermekkori tapasztalatokból eredő viselkedésmintázatokat. Bár nincs helytelen módja a könyvből való tanulásnak, akkor a leghatékonyabb, ha az egyes részeket időrendben olvassuk el, mivel minden egyes rész az előtte lévőre épül.

A második részben azt vizsgáljuk meg, hogyan alakulnak ki a kötődési stílusok. Ez a rész segít megérteni, hogy milyen kötődési stílusok lehetnek bennünk és a körülöttünk lévőkben. Ha megértjük, hogyan alakul ez ki, akkor lassan átláthatjuk, milyen kielégítetlen szükségleteink vannak, és hogyan vetítjük ki bizonyos elavult hiedelmeinket a mindennapi életünkre.

A harmadik rész segítő kezet nyújt azoknak az elavult hiedelmeknek az átprogramozásához, amelyek felforgatják az életünket és a kapcsolatainkat. A terápia minden egyes elemét személyes kutatási eredményeim egészítik ki, hogy segítsen valódi változást létrehozni az életünkben.

Ha megismerjük a különféle kötődési mintázatokat és azt, hogyan változnak a kapcsolatainkban, megtanulhatjuk, hogyan gyógyíthatjuk meg az önmagunkkal, a párunkkal és hozzátartozóinkkal való dinamikánkat.

1. rész

KÖTŐDÉSELMÉLETEK

Ez a könyv bevezet a kötődési mintáink és szeretteink kötődési mintáinak világába. Segít jobban megértenünk, hogyan emelkedhetünk felül a kapcsolataink kihívásain, hogyan alakíthatjuk át a triggereket, és hogyan szerethetjük és érthetjük meg jobban önmagunkat és másokat.

Az első néhány fejezetben megvizsgáljuk, hogy mi a kötődéselmélet, és hogyan hat a kötődési stílusunk a másokkal való mindennapi interakcióinkra. Számos tanulmány egyértelmű összefüggést mutatott ki aközött, hogy valakit hogyan neveltek a szülei, és milyen kötődési jellegzetességeket mutat végül felnőttkorában. Ha egészségtelenek, ezek a kötődési stílusok átalakíthatók. Biztosabbá válhatunk önmagunkban, és megtanulhatunk nagyon egészséges módon szeretni és kapcsolódni. A könyvben eszközöket, stratégiákat mutatunk be, és végigmegyünk azokon a lépéseken, amik ahhoz szükségesek, hogy egészségesebb mintákat hozzunk létre, és megváltoztassuk mindazt, ami megakadályozza, hogy a baráti, családi és szerelmi partnerekkel való kapcsolatainkban teljes mértékben kiaknázzuk a bennünk rejlő lehetőségeket.

1. fejezet

A KÖTŐDÉSELMÉLET ALAPJAI

A kötődéselmélet azon az alapkoncepción nyugszik, hogy a kötődés az elsődleges mechanizmus minden kapcsolatunkban, legyen az szerelmi, baráti vagy családi. A mindennapi kapcsolatainkat befolyásoló kötődési minták az életkörülményeinktől függően idővel átalakulhatnak, vagy zavarai súlyosbodhatnak. Ahhoz, hogy megtanuljuk, hogyan éljük meg a közelséget és az intimitást a kapcsolatainkban, először meg kell értenünk ezeket a mintákat.

Gyermekkori tapasztalataink hatással vannak felnőttkori tulajdonságainkra. Ezek az úgynevezett kötődési stílusokban mutatkoznak meg. Bár a kötődési stílusok között gyakran van átfedés, az emberek képesek idővel megváltoztatni a kötődési mechanizmusaikat. Tegyük fel, hogy adott egy Chen nevű nő. Gyermekkorában a szülei teljesen elhanyagolták. Drogproblémák miatt egyik szülő sem volt érzelmileg elérhető vagy jelen azokban a pillanatokban, amikor Chennek a legnagyobb szüksége lett volna rájuk. A szülei mit sem sejtettek arról, ha Chennek tanulási gondjai vannak, vagy hogy zaklatják az iskolában. Ennek eredményeképpen Chen arra a meggyőződésre jutott, hogy a túlélés érdekében önellátónak kell lennie. Ez a meggyőződés az önismeretének részévé vált, majd átragadt a barátságaira, a párkapcsolataira, és még a családi kapcsolataiban is tovább élt.

Chen egész életében próbálta elkerülni, hogy mások sebezhetőnek lássák, mivel az elhanyagoló szülők gyermekeként megtapasztalta a sebezhetőséget. Bár Chennek voltak barátai és párkapcsolatai, sosem kötődött senkihez igazán mélyen, és nem értette, hogy miért. Nem vette észre, hogy a kötődéssel kapcsolatos saját hiedelmei miatt tudat alatt kerülte, hogy túl közel kerüljön másokhoz, hogy ne érezze magát újra megbántva.

Ez csak egy példa egy kötődési mintára, amely gyakorta előfordul, de maga az érintett ritkán látja át. Chen számára alapvető fontosságú, hogy megértse, mi történik, hogy át tudja alakítani azt, ami magányossá teszi, és akadályozza az emberi kapcsolatai elmélyülését.

Ebben a fejezetben többet megtudhatunk a kötődéselmélet eredetéről és arról, hogy milyen kötődési stílusok léteznek. Ezekkel az információkkal felvértezve meglesz az ahhoz szükséges tudásunk, hogy lassacskán átalakítsuk a kapcsolatainkat.

Mi a kötődéselmélet?

A kötődéselmélet azt vizsgálja, hogy a gondozóinkkal szerzett gyermekkori tapasztalatok hogyan befolyásolják a felnőttkori kapcsolatokat. John Bowlby és Mary Ainsworth közösen dolgozta ki az 1960-as években. Mary Ainsworth a Torontói Egyetemen a biztonságelméletre szakosodott, amely a gyermeknek a gondozójától való függőségét hangsúlyozza. Ainsworth azonban a hagyományos pszichológia újrafogalmazott megközelítése miatt kereste a Bowlbyval való együttműködés lehetőségét. Nagy hatást gyakorolt Bowlbyra – aki a Cambridge-i Egyetem ösztöndíjasa volt – az a szakmai kapcsolat, amelyet két kisfiúval folytatott a diploma megszerzése után.

Bowlby különösen akkor kezdett el érdeklődni a kötődési mechanizmusok iránt, amikor tinédzserekkel kezdett dolgozni. Az egyik kamasz, akivel dolgozott, egy visszahúzódó, közömbös fiatalember volt, akinek életéből hiányzott az anyafigura. A másik egy félős gyerek volt, aki elválaszthatatlan volt Bowlbytól. A kötődéselmélet eredete című könyv szerint a második fiúnak a szülei gyerekkorában vagy uralkodóak voltak, vagy egyáltalán nem voltak jelen. A két fiú és a neveltetésük közötti éles különbség arra késztette Bowlbyt, hogy kutatni kezdje a neveltetés és a felnőttkori kapcsolatok közötti összefüggéseket. Ez elgondolkodtatta Bowlbyt. Van-e összefüggés aközött, ahogyan egy gyermekkel bánnak, és ahogyan később ők bánnak másokkal? Ez a kíváncsiság alapozta meg későbbi életművét, amellyel megpróbált választ adni az általa feltett kérdésekre, ami a kötődéselmélet alapja lett.

Az 1960-as évek óta a kötődéselmélet jelentős teret nyert, amit az orvosok és a kutatók empirikusan is alátámasztottak. Gondosan kidolgozták, így nyerte el mai formáját: egy olyan elmélet, amely világosan bemutatja, hogy az ember szülői neveltetése hogyan befolyásolja felnőttkori kapcsolatait.

A kötődési stílusoknak, vagyis annak, ahogyan a különböző típusú gyermekkori tapasztalatok felnőttkorban megjelennek, négy alapvető formája van:

1. Elutasító-elkerülő

2. Félelemteli-elkerülő

3. Szorongó kötődés

4. Biztonságosan kötődő

Elutasító-elkerülő

Aki elutasító-elkerülő kötődési stílussal rendelkezik, arra az alábbiak jellemzőek:

• Általában visszahúzódónak tűnik.

• Rendkívül független szeretne lenni.

• Érzelmileg távolságtartó a kapcsolataiban.

• Kevésbé valószínű, hogy bensőséges kapcsolatot teremt.

• Nehezen köteleződik el.

• Túlterheli, ha nagymértékben támaszkodnak rá.

• Ekkor fizikailag és érzelmileg is visszavonul.

Az alapvető hiedelemrendszerük vagy a tudatalattijukban ismétlődő észlelések a tökéletlenség és a bizonytalanság érzését fogják fenntartani kapcsolataikban. Lényegében valahol mélyen azt hiszik, hogy nincsenek biztonságban az emberek közelében, és hogy a sebezhetőség mindig fájdalmas.

Bár úgy tűnhet, hogy az elutasító-elkerülő embereknek vannak hiányosságaik a kapcsolataikban (mint minden kötődési stílussal rendelkezőnek), ám valójában csodálatos társak lehetnek. Ha mélyebben megértjük, hogy valaki miért elutasító-elkerülő, a kapcsolat egészségesebb, boldogabb és teljesebb lehet.

Miért olyan távolságtartó tehát az elutasító-elkerülő ember? Jellemzően a szülei gyermekkorában nem voltak elérhetőek a számára.

Ez a hiány megjelenhet fizikai, érzelmi vagy intellektuális elhagyatottság formájában. Mivel a gyermek túlélése szó szerint a szüleitől függ, az elhanyagoló szülők gyermekének meg kell tanulnia, hogyan kell önmagát megnyugtatni. Végül az ilyen gyermek valószínűleg azt a meggyőződést alakítja ki, hogy csak önmagára számíthat. Ez a meggyőződés aztán tudat alatt átkerül a felnőttkorba, és távolságtartó és elutasító viselkedésben nyilvánul meg. Ez azonban idővel orvosolható – egy elutasító-elkerülővel való egészséges kapcsolat következetes érzelmi támogatással, kellő személyes szabadsággal és közvetlen kommunikációval építhető ki.

Félelemteli-elkerülő

A félelemteli-elkerülő mintázattal bíró jellemzői:

• Gyakran viselkedik ambivalensen a kapcsolataiban. A partnerével szemben hol sebezhetően, hol távolságtartóan viselkedik. Ez minden kapcsolatában következetesen megfigyelhető, függetlenül attól, hogy az párkapcsolat-e.

• Általában nagyon alaposan megfigyeli a környezete jelzéseit, hajlamos túlelemezni a mikrokifejezéseket, a testbeszédet és a szavakat, és árulásként interpretálni. Ennek oka abban keresendő, hogy gyermekkorában nem alakult ki a bizalom a gondozóival szemben. Ennek a bizonytalanságnak az oka lehet például a szenvedélybeteg vagy érzelmileg rossz állapotban lévő szülővel való együttélés.

• Hiányzik belőle a természetes bizalom.

• Gyakran úgy érzi, hogy bármikor elárulhatják.

E kötődési stílus mélyben meghúzódó érzelmi sérülései az értéktelenség érzése, a kihasználtság és a bizonytalanság érzése körül forognak.

Miért olyan kiszámíthatatlan a félelemteli-elkerülő ember? A mélyben dolgozó érzelmi sérülései és viharos viselkedése jellemzően valamilyen gyermekkori bántalmazásban gyökeredzik. Azonban ez a bántalmazás azzal párosul, hogy az egyik vagy mindkét szülő érzelmileg is támogatja a gyermeket, csak ritkán. Ez a kombináció ösztönös bizalmatlanságot és zavart okoz, és a félelemteli-elkerülő megtanulja, hogy árulásra számítson, miközben szeretetre vágyik. A következetlenség miatt a félelemteli-elkerülő számára nehézséget jelent, hogy megtanuljon kötődni a gondviselőihez.

Ráadásul, mivel a szeretetet már fiatalkorától kezdve kaotikusnak látja, felnőve hajlamos hatalmas belső konfliktusok megélésére.

Érezni akarja a kapcsolódást, miközben tudat alatt azt hiszi, hogy ez veszélyes. Ez megbántottságot vagy frusztrációt szül, amit később a kapcsolataira vetít ki.

Végső soron a félelemteli-elkerülő szerető partnerként viselkedik, majd megijed, és elhúzódik, amikor sebezhetőnek érzi magát. Ahhoz, hogy ezzel a típussal sikeres kapcsolatot építsen ki, a partnernek vagy barátnak következetesen mély kapcsolódást kell biztosítania. Ez nyitottságot és a határok tiszteletben tartását jelenti, állandó megnyugtatással párosítva.

Szorongó kötődés

A szorongó kötődési mintázattal rendelkező ember jellemzői:

• Általában nagyon önfeláldozó, hogy „az emberek kedvében járjon”.

• Fél az elutasítástól, az elhagyatottságtól.

A félelemteli-elkerülő kötődési stílushoz hasonlóan a szorongó kötődési stílus is a gyermekkori következetlenségből ered. Ebben az esetben azonban a következetlenség nagyrészt a távollétből ered, nem pedig a gondozói bántalmazásból vagy a gondozó diszfunkciójából.

Végső soron a szorongó kötődést a gyermeknél a kiszámítható és következetes gondozó hiánya alakítja ki. Alapvető érzelmi sérüléseik közé tartozik, hogy úgy érzik, nem elég jók, és szinte várják az elutasítást, mivel a szülők hosszabb ideig figyeltek rá, majd megvonták ezt a figyelmet.

A következetlen szülői magatartás megnyilvánulhat a szülői támogatás és gyakori távollét kombinációjában, vagy más módon, amikor a szülőnek megvan a képessége arra, hogy a gyermekére hangolódjon, de nem tud mindig rendelkezésre állni.

Vegyük Jonathan példáját. Jonathan szülei a hadseregben dolgoznak. Mindketten érzelmileg elérhetőek és jelen vannak Jonathan számára egész gyermekkorában, de sokat dolgoznak és utaznak. Az egyik vagy mindkét szülő gyakran hosszabb időre távol van, és ilyenkor Jonathan a nagyszüleinél marad. E miatt a kiszámíthatatlanság miatt Jonathan vágyik a szülei közelségére. Megérti, mit jelent a közelség és a kötődés, hiszen a szülei ezt megmutatták neki. A következetlenség azonban nagyon fájdalmassá válik számára, és mindig több közelségre vágyik, amikor elmennek. A kiszámíthatatlanság miatt túlságosan éber, és fél, hogy elhagyják. Mivel tudat alatti mintákat tanul meg mindazon keresztül, aminek folyamatosan ki van téve, végül egy egész programot kreál az elhagyástól való félelem köré.

Mivel az egyik félelem, amellyel biológiailag születünk, az elhagyatottságtól való félelem, a kiszámíthatatlan szülői magatartás folyamatosan szorongást vált ki a gyermekből. Ez felerősíti az elhagyatottság érzését, és ezért felnőttkorában hajlamos lesz feláldozni a szükségleteit, hogy tudat alatt fenntartsa a kapcsolatait.

A szorongó kötődésű ember gyakran túlkompenzál a barátságokban és a párkapcsolatokban, hogy elkerülje az elutasítást, de ez elkerülhetetlenül nehezteléshez vezet. A szorongó kötődésűeknél ez azért alakul így, mert gyakran összekeverik a kompromisszumot és az áldozatot. Gyakran nem ismerik fel a különbséget a kettő között – az egyik a szükségletek kielégítésének átmeneti késleltetése, a másik a teljes lemondás –, és ez gyakran konfliktust szül hosszú távon. Gyakori, hogy idővel a szorongó kötődésű ember egészségtelen szokások rabjává válik, az önértékelése alacsony lehet, és kudarcba fulladhatnak a kapcsolatai.

Bár ezeket az érzéseket a szorongó kötődésű alapvető érzelmi sérülései váltják ki, ezek gyógyíthatóak. Az olyan kapcsolatokban, amelyekben elfogadják, elérhetőek számára, és szeretetteljesen fordulnak hozzá, a szorongón kötődő csodálatos partner lehet, és igazán kiteljesedhet.

Biztonságos kötődés

A biztonságos kötődési stílusúak:

• Biztonságban érzik magukat a kapcsolatokban.

• Általában támogatóak, elérhetőek és nyitottak a barátaik vagy partnerük számára.

• Segíthetik a más kötődési mintázattal rendelkezőket egy biztonságosabb térbe kerülni, és a megfelelő eszközökkel biztosíthatják, hogy teljesen biztonságos kötődésűvé váljanak.

A biztonságos kötődés olyan gyermekkor eredménye, amelyben a szülők rendelkezésre állnak, és támogatják a gyermeket. Megtanították nekik, hogy biztonságban vannak, lehetnek sebezhetők, és hogy a szükségleteik jogosak. A korai vizsgálatokban a támogató szülői magatartásnak köszönhetően biztonságos kötődésűnek ítélt gyermekek szabadon felfedeztek, amikor a gondozójuk jelen volt, de érezhetően feldúltak lettek, amikor az elhagyta őket.

Ahogyan a kötődési stílusok létrejönnek, úgy át is alakíthatók. A cél az, hogy a biztonságos kötődési stílus felé haladjunk, és eltávolodjunk a fent említett viselkedésformáktól. Bár az, hogy valaki más kötődési stílussal bír, nem jelenti azt, hogy eredendően hibás, de ez állandósíthatja az egészségtelen szokásokat, és megerősítheti a negatív hiedelmeket.

A különböző kötődési stílusok megismerésével, valamint azzal, hogy megfigyeljük, ezek hogyan változnak a különböző kapcsolatainkban, megtanulhatjuk, hogyan javíthatjuk meg a társunkkal és a legközelebbi hozzátartozóinkkal való dinamikát.

Ezáltal minden eszközt megkapunk a tudat alatti mechanizmusaink feltárására, és akár át is programozhatjuk az elménket. Ezzel a tudással felvértezve a fejlődés útjára léphetünk.

A kötődéselmélet rövid története

Most, hogy jobban megértettük az egyes kötődési stílusokat, részletesebben is ismertetjük, hogyan alakulnak ki pontosan. Mint említettük, az elutasító-elkerülőnek erősen elhanyagoló gyermekkora volt. Jellemzően érzelmi, fizikai vagy intellektuális téren teljesen elérhetetlen szülei voltak.

Az elhanyagolás gyakran már kora gyermekkorban (születéstől hároméves korig) elkezdődik. Ez a csecsemő sírásának ignorálásában nyilvánul meg. Gyakran, amikor a szülők figyelmen kívül hagyják a baba sírását, azt tanítják a gyermeknek, hogy az érzelmei kifejezése hiábavaló, és csak elutasítással találkozik. Az ilyen elutasítás ebben a meghatározó korban megtanítja a gyermek legkorábbi tudat alatti programjait arra, hogy elutasításra számítson, ha kifejezi érzelmeit, ahogyan azt a Translational Development Psychiatry harmadik kötetében is olvashatjuk. Mivel az elhagyatottságtól való félelem egyike az alapvető, velünk született biológiai félelmeknek, a csecsemő ezután az üss vagy fuss! állapotába kerül.

Ez a gondolkodásmód aztán a gyermeket szinte állandó szimpatikus idegrendszeri dominanciába taszítja. Fiziológiai értelemben ez többek között azt jelenti, hogy a gyermek agyában extra kortizol – egy stresszhormon – szabadul fel. A Harvard Egyetem kutatói a gyermekkorban a kortizolnak való tartós kitettséget „toxikus” (mérgező) stressznek nevezték. A toxikus stressz akadályozza a kognitív fejlődést, ami felnőttkorban visszatetsző viselkedést eredményez. Egyéb hatások közé tartozhat az agy fejlődésének károsodása, felnőttkorban a stresszhelyzetekkel szembeni túlérzékenység és a hosszú távú érzelmi zavarok.

Az elutasító-elkerülő kötődés később, gyermekkorban, hároméves kor után is kialakulhat. Képzeljünk el például egy hétéves gyermeket, akit Rossnak hívnak. Ross szülei fizikailag és érzelmileg sincsenek jelen az életében. Remek munkájuk van, és megengedhetik maguknak, hogy magániskolába járassák. Amikor azonban az iskolában zaklatják, azt tipikus gyerekkori élményként könyvelik el. Mivel Ross jól tanul, és még mindig részt vesz az iskolán kívüli tevékenységekben, nem vesződnek azzal, hogy megértsék, mi zajlik benne. Ennek következtében Ross állandóan egyedül érzi magát, és tudat alatt arra a meggyőződésre jut, hogy az egyetlen személy, akire támaszkodhat, ha megnyugtatásra van szüksége, az ő maga. Mint látható, az érzelmi elhanyagolás nem feltétlenül jelenti azt, hogy a gyermeket fizikailag elhagyták. Magában foglalhatja az elhanyagolás szélesebb skáláját is, mint például a jelenlét vagy a gondozó és a gyermek közötti érzelmi kapcsolat hiányát.

Ezen túlmenően az elutasító-elkerülő kötődési stílus kialakulhat az egyik szülő érzelmi elhanyagolásának, és a másik szülő által okozott érzelmi bevonódási traumának a kombinációja révén is.

A Thrivetalk szerint az érzelmi bevonódási trauma az érzelmi sérülés egy formája, amely akkor következik be, amikor egy vagy több fél kivetíti saját értékeit, szükségleteit és álmait a gyermekére. Ez arra készteti a gyermeket, hogy feladja önmagát azért, hogy a gondozója kedvében járjon. Végső soron a gyermek úgy érzi, hogy alkalmazkodnia kell a szülő igényeihez, hogy méltó legyen a szeretetre, és akkor, ha ez egy olyan gondozóval párosul, aki szintén nem elérhető, a gyermek érzelmileg elhagyatottnak érzi magát.

Végül, az elutasító-elkerülő el akar határolódni a körülötte lévőktől a rengeteg eltárolt tudat alatti asszociációja miatt, így kerülve el sebezhetőségének kimutatását. Felnőttkorban tudat alatt úgy érzi, hogy akkor irányíthatja a dolgokat, amikor egyedül van, és ez megnyugtatja. Kapcsolataiban szüksége lesz az egyedüllétre, hogy megnyugodjon, mert az egyedüllét az esetében a legpozitívabb gyermekkori asszociációkkal jár.

Mivel a tudatalatti az ismerős dolgokban érzi magát biztonságban, aktívan azon fog dolgozni, hogy újra megteremtse az ismerősség érzését.

Az elutasító-elkerülő számára ez felnőttkorban az érzelmileg kihívást jelentő helyzetekben való visszahúzódást jelent. Azok esetében, akik kapcsolatban élnek az elutasító-elkerülővel, vagy ha ők maguk is ilyen kötődési mechanizmusokkal rendelkeznek, problémák merülhetnek fel, ha ezt a megküzdési mechanizmust nem értik meg kölcsönösen.

Ahhoz, hogy elkezdhessük gyógyítani magunkat vagy a kapcsolatunkat, először is meg kell értenünk, honnan erednek ezek a minták, majd el kell sajátítanunk a gyógyulásunkhoz szükséges lépéseket.

A félelemteli-elkerülőnek más a története, mint az elutasító-elkerülőnek. Egyik vagy mindkét gondozója érzelmileg ingatag vagy bántalmazó volt. A szülői kiszámíthatatlanság ebben az esetben általában függőség, erőszak vagy személyiségzavarok formájában jelentkezik. Rapszodikussága ellenére a szülő érzelmileg is tudott kapcsolódni a gyermekéhez. Ez mélyen gyökerező zavart okoz a gyermek számára, mivel a szülő természete és nevelése közötti határvonal elmosódik. A gyermekek biológiailag úgy vannak felépítve, hogy kötődjenek a szüleikhez, de amikor a gyermek kapcsolódik kiszámíthatatlan gondozójához, az nem jó érzés neki.

Ez a fajta szülő és gyermek közötti illékony kapcsolat kiszámíthatatlan vagy bizonytalan, és bár a gyermek vágyik a közelségre, az kényelmetlen vagy fájdalmas tapasztalat lehet számára. Lényegében nem alakítanak ki kötődési stratégiát. Ez az, ami a félelemteli-elkerülő folyamatos küzdelmeit okozza, a kapcsolataiban való sebezhetőség és a távolságtartás között ingadozva. Mivel gyermekként nem tanulják meg azt, hogyan nyugtassák meg magukat, és nem érzik biztonságban magukat a gondozóhoz való kötődésüket illetően sem, állandóan zaklatottak. Ezért nevezik a félelemteli-elkerülő személyt néha szorongó-elkerülőnek vagy rendezetlennek is a kötődéselméletben. Végül a félelemteli-elkerülő elkezdi lejátszani a múltból származó emlékeket, amelyek alátámasztják, hogy a mély kapcsolat és a sebezhetőség nem biztonságos. Ugyanakkor annyira vágyik rá!

A félelemteli-elkerülő kötődési stílus a szülővel való egyirányú kapcsolat révén is létrejöhet. Ez azt jelenti, hogy az egyik vagy mindkét szülő érzelmi támogatást vár a gyermekétől, de nem viszonozza azt. Képzeljük el, hogy adott egy Camila nevű gyermek. Camila szülei kegyetlenül veszekednek egymással, és az apja ezután állandóan hozzá fordul, hogy ventiláljon feleségéről. Camila olyan gyermekként, aki nem tapasztalt még mást, az érzelmi szükségleteit részben kielégítettnek fogja érezni, mivel van kommunikáció közte és az apja között. Azonban egyúttal azt is megtanulja, hogy ő nem érdemli meg ugyanazt a támogatást, mint amit ő nyújt. Ez azt az érzést kelti benne, hogy be kell bizonyítania, hogy méltó a kapcsolatra, következésképpen arra tanítja, hogy ahhoz, hogy szeressék, önfeláldozásra van szükség.

Alapvetően a félelemteli-elkerülő kötődési stílust a szülői magatartás összhangjának tartós hiánya hozza létre. A bizalom nagyrészt a következetességre épül, ezért a félelemteli-elkerülő állandóan küzd a természetes kötődési igénye és a vele járó fájdalom között, amit megtapasztalt. Mivel a kötődési stílusok is különböző nagyságrendben alakulhatnak ki, fontos szem előtt tartani, hogy különösen erősek lehetnek, ha a bizalom nyolcéves kor előtt megtörik, amikor agyunk főként alfa- és théta-agyhullámokban működik, gyakorlatilag, mint a hipnózis során.

Ha a szülő és a gyermek közötti bizalom fizikai, szexuális vagy érzelmi bántalmazás következtében mélyen megtört, akkor egy erős, félelemteli kötődési stílus jön létre. Ahogyan az elutasító-elkerülő kötődési stílusú ember, úgy a félelemteli-elkerülő is lényegében azokat a mintákat játssza le, amelyeket gyermekkorában tanult, hogy a tudat alatti komfortzónájába kerüljön. Ez egy erős „húzd meg, ereszd meg” viselkedést fog eredményezni a felnőttkori kapcsolatokban, ahol a félelemteli-elkerülők folyamatosan ingadoznak, hogy kötődjenek-e a társukhoz vagy barátjukhoz. Hirtelen elutasítóvá és visszahúzódóvá válhatnak.

A szorongó kötődési stílus, mint említettük, inkább a gyermekkori hiányérzetből, mint a bántalmazásból ered. A szorongó kötődési stílusba belenövő gyermeknek egyik vagy mindkét szülője olyan, aki az egyik pillanatban jelen van és szereti, a másikban pedig nincs, vagy elérhetetlen. Következésképpen bízhatnak és mélyen kapcsolódhatnak is a szüleikhez, majd erős hiányérzetet tapasztalnak, amikor azok eltűnnek. Ahogy a Live Science is tárgyalja, a gondviselőkkel való kapcsolat többek között oxitocint szabadít fel az agyban, más neurokémiai anyagok mellett. A hirtelen eltűnés ezután még erősebb vágyakozást és a szülőktől való mélyebb függőséget eredményez, nélkülük nem képesek megnyugodni. A gyermeknek azonban valójában nem lesz elég tere ahhoz, hogy megtanulja, hogyan kell magát megnyugtatni, így még mélyebb szükségét fogja érezni annak, hogy a gondozóira támaszkodjon.

Következésképpen a szorongóan kötődő emberben lassan rögzül egy tudat alatti program, amely az elhagyástól való félelem körül forog. Mélyen triggerelődnek, amikor a gondviselőjük eltávolodik tőlük, és gyakran magányosnak és szeretetlennek érzik magukat, mert éheznek a közelségre. A szülői gondoskodó jelenlét kiszámíthatatlansága miatt a gyermek végül azt hiszi, önfeláldozónak kell lennie ahhoz, hogy a gondozóját maga mellett tartsa, és méltó legyen a szeretetére. Ha pontosan azt teszik, amit a kapcsolatokban elvárnak tőlük, akkor tudat alatt azt fogják hinni, hogy az emberek kitartanak mellettük. Felnőttkorban ez végül erős neheztelést vált ki a szorongókból azokkal szemben, akik kedvéért feláldozzák az igényeiket és értékeiket. Anélkül, hogy megértenék, miért teszik ezt, továbbra is ezt fogják tenni, és zűrzavart fognak okozni az általuk legértékesebbnek tartott kapcsolataikban.

Egy másik forgatókönyv, amelyben a szorongó kötődési stílus kialakulhat, amikor az egyik gondozó hihetetlenül jelen van és kapcsolódik, a másik pedig nagyon zárkózott. Ez is a következetlenség egy formája. Ezúttal tegyük fel, hogy adott egy Parker nevű gyermek. Az apja mindig jelen van, megértő, és szereti őt. Parker anyja azonban állandóan elfoglalt. Dolgozik. Még inkább ragaszkodni fog hozzá, mert miközben az apjához való közelség révén pozitív asszociációkat épít, ezzel egyidejűleg ezt el is veszíti az anyja által. Végül megpróbálja aktiváló stratégiákkal megakadályozni, hogy az anyja elmenjen, felhasználva a múltban tapasztaltakat a jövő döntéseinek meghozatalához. Az energiáját azonban inkább az anyjához való közelség fenntartásába fekteti, mint az önmegnyugtatás megtanulásába. Ezért láthatjuk, hogy a szorongó kötődésűek felnőttkorban végső soron azon dolgoznak, hogy megakadályozzák valakinek a távozását azzal, hogy megteszik, amire az adott személynek – szerintük – szüksége van ahelyett, hogy a tényleges problémán dolgoznának.

Szóval, te, vagy egy szeretted Ross, Camila vagy Parker? Ha igen, akkor most már talán kezded megérteni, hogy honnan erednek ezek a viselkedési formák. Ez azt jelenti, hogy lassacskán rendelkezel azokkal az eszközökkel, amelyekre szükséged van ahhoz, hogy erős, tartós kapcsolatot építs ki nemcsak azokkal, akiket szeretsz, hanem önmagaddal is. Kérdezd meg magadtól: Mihez kezdenék a birtokomban lévő információkkal? Mi lenne a stratégiám, amivel hasznosítanám ezt az újonnan szerzett tudást? Azt javaslom, hogy írd le, majd olvasd tovább a könyvet, és derítsd ki, hogy a stratégia helyes-e, vagy pedig a régi szokásokat állandósítja.

Gondoljunk a tudatalattira úgy, mint egy szuperszámítógépre. A tudatalattink egész életünk során minden emléket elraktároz. Lehet, hogy nem feltétlenül tudunk hozzáférni mindegyikhez tudatos szinten, de az elménk tárolja és állandósítja összes tapasztalatunkat. Ezek a tapasztalatok képezik a hitrendszereink, érzelmi kötődéseink, szokásaink és a világról alkotott elképzeléseink alapját. Lényegében ezek a programok alakítják azt, ahogyan az életünket látjuk. Ezek azok a szűrők, amelyeken keresztül a világunkra tekintünk.

E programok némelyike pozitív és hasznos, míg mások negatívak és a félelemben gyökereznek. Például magunkban hordozhatjuk a hiedelmet, amely szerint „senkiben sem lehet megbízni”. Gondoljuk végig, hogy ez hogyan hathat a más emberekkel való kapcsolatainkra.

Azzal, hogy a tudatos elménket arra használjuk, hogy újra és újra újfajta meggyőződéseket vagy viselkedési formákat hozzunk létre, átprogramozhatjuk a tudatalattinkban lévő, fájdalmat okozó mintákat.

Ennek számos módja van. A legtöbb esetben a gondolat vagy a cselekvés érzelmekkel kombinált ismételgetését alkalmazzuk. Végső soron, mint a félelemteli-elkerülőnek, át kell programoznunk a tudatalattinkat, hogy meggyógyítsuk az általunk tapasztalt zűrzavar gyökereit. Ez a könyv tippeket, trükköket és technikákat nyújt mindehhez.

ÉDESVÍZ WEBÁRUHÁZ
AKCIÓK • INFORMÁCIÓK

webaruhaz@edesviz.hu
00-36-30-781-5474
www.edesviz.hu

ÉDESVÍZ KÖNYVESBOLT
1053 BUDAPEST • MÚZEUM KRT. 23.

konyvesbolt@edesviz.hu
00-36-30-919-5314

ÉDESVÍZ KÖZÖSSÉG
ÉRDEKESSÉGEK • KÖNYVRÉSZLETEK • JÁTÉKOK

A mindennapokra!

ÉDESVÍZ KIADÓ

ÉDESVÍZ NAGYKERESKEDÉS
VISZONTELADÓINKNAK

nagyker@edesviz.hu
00-36-30-781-5474

ÉDESVÍZ + magazin
Cikkek az
EGÉSZSÉG • ÖNFEJLESZTÉS • EZOTÉRIA
témaköreiben

Érdekes információk szerzőkről és könyvekről

Keresd a www.edesvizkiado.hu címen