Table of Contents

Title Page

© Digi-Book Magyarország Kiadó, 2021

ELSŐ FEJEZET

MÁSODIK FEJEZET

HARMADIK FEJEZET

NEGYEDIK FEJEZET

ÖTÖDIK FEJEZET

A BORÍTÓT A DIGI-BOOK KIADÓ TERVEZTE

Aszlányi Károly

UTAZÁS
A VILLAMOSSZÉK KÖRÜL

BUDAÖRS, 2021

DIGI-BOOK MAGYARORSZÁG KIADÓ

www.digi-book.hu

ISBN 978-963-559-428-3 EPUB
ISBN 978-963-559-429-0 MOBI

© Digi-Book Magyarország Kiadó, 2021

első kiadás:
1933

a borító 1930-as évekbeli new yorki képeslap
részletének felhasználásával készült

Az e-kiadás szerzői jogi megjegyzései

Ennek az e-könyvnek a felhasználási joga kizárólag az Ön személyes használatára terjed ki. Ezt az e-könyvet nem lehet ismételt értékesítésre továbbadni, sem továbbértékesíteni; nem lehet többszörözni és tilos más személynek továbbadni! Ha szeretné ezt az e-könyvet más személyekkel is megosztani, kérjük, hogy minden további személy számára vásároljon újabb példányokat. Ha Ön úgy olvassa ezt az e-könyvet, hogy azt nem vásárolta meg, vagy nem az Ön személyes használatára lett megvásárolva, úgy kérjük, hogy küldje azt vissza a http://www.digi-book.hu címre és vásárolja meg ott saját példányát. Köszönjük, hogy tiszteletben tartja ennek a szerzőnek és kiadónak a fáradságos munkáját.

ELSŐ FEJEZET

A keleti kisvárosban három orvos élt és működött. Kettő ezek közül - Smith és Laurent - nem ismerte személyesen Dan Herbet. Dan a háziorvosának lesújtó véleménye után felkereste egymás után és egymástól függetlenül a másik két orvost is, anélkül, hogy előző vizsgálatok eredményéről említést tett volna.

Dan a kétmilliós Herb-vagyon egyetlen élő örököse volt. De ez az életmódján nem látszott meg. Otthon ült évek óta, hatalmas könyvtárt rendezett be, tanult és olvasott. A városi házban lakott, sohasem ment ki a Herb-farmra, amely Joe Ratcliff vezetése alatt állt.

Az állandó szobalevegőtől és megfeszített szellemi munkától Dan sápadt és fénylő szemű lett huszonötéves korára.

Köhécselni kezdett. Ügyvédje tanácsára elment az orvoshoz, aki szemben lakott a Herb-házzal. Az orvos, szakállas kis ember, megvizsgálta Dant s gondterhes arcot vágott.

- Súlyos tüdőbaj - mondta Lime doktor. - Menjen el más orvoshoz is.

És Dan elment.

Sajnos, mind a három vélemény egyformán hangzott. Dannak még három hónapja volt.

Dan csöndesen fogadta a halálos ítéletet. Tervei, vágyai, egész élete összeomlott. Elment ügyvédjéhez és kérte, hogy hozasson neki New Yorkból valami egyetemi tanárt. Az ügyvéd azonnal sürgönyözött Patersonért.

A tanár a lakásán vizsgálta meg Herbet. A fejét csóválta. - Ha egy időre remélni akar még - mondta - semmiesetre se mozogjon. Főleg vonatra ne üljön. A legjobb levegő, amit ajánlhatok, itt van.

Awkins, az inas is azt a parancsot kapta, hogy vigyázzon az urára, ne engedje kimenni a házból. És Dan ideig-óráig el is ténfergett a csöndes szobákban, de aztán ellenállhatatlan vágy fogta el, hogy még egyszer, utoljára belevesse magát az élet forgatagába ott, ahol az a leghangosabb és legszédítőbb.

Titokban becsomagolt és éjjel kilopózott a házból. Ami pénze volt, zsebébe tette s kiment a pályaudvarra.

Reggelig ült itt a homályos étteremben, egy madárkereskedő társaságában, aki nyugatról jött és most New Yorkba készült. Reggel hatkor indult a gyors, - Dan arra gondolt, hogy Awkins ilyenkor ébred fel s tíz perc múlva rá fog jönni, hogy a gazdája megszökött.

*

Dan három éve nem volt New Yorkban. Még mindig tombolt és lármázott az élet, ha leszállt az este és kigyúltak a lámpák, égen és földön. Dan szíve összeszorult a fájdalomtól. Milyen későn jött ide! Ez már csak finálé, akármilyen szép és zajos. Dan szállóba vitette a poggyászát, felment a szobájába és a kofferen ülve, kezébe temette arcát.

Estére kimerészkedett az utcára. A 15. utca sarkán taxiba ült és Harlembe vitette magát. Egy néger bárba tért be s inni kért. Később mellételepedett egy egészen világosbőrű lány, nagy, fehér szemekkel és megsimogatta a kezét. Dan a cinkpohár fenekére nézett és kicsordultak a könnyei. Jóformán nem is tudta, hol van. Fizetett s távozott.

Az utcán vette észre, hogy a kis félvér lány mellette lépked.

- Mi bajod van? - kérdezte a lány bizalommal.

- Oh, semmi - felelte Dan - meg fogok halni.

- Mikor? - kuncogott a lány, mert tréfának vette a dolgot.

- Három hónapon belül - felelte a férfi. De ekkor már tudta, hogy nem fogja megvárni a három hónapot.

*

Még néhány lokált útba ejtett. És majdnem teljesen részeg volt, mire hazaért. Azonnal elaludt.

Élete legsivárabb hangulatában ébredt. Lassankint minden eszébe jutott. Nem volt kedve a folytatáshoz. Elhatározta, hogy öngyilkos lesz. Délig az ágyában heverészett s azon töprengett: hogyan?

Délután lement a Hudson-dokkokhoz és a távoli, szürke égboltra meresztette szemeit. Elhatározása lassan határozott formákat öltött.

A kétségbeesés megkövesedett lelkében és tragikus akarattá formálódott. Nincs értelme céltalanul és keservesen élni még néhány hétig.

Levelet írt Barneynek, aki az ügyvédje volt. A levélben egyelőre annyit írt meg, hogy hol találják a végrendeletét s hogy a levélben másik, lepecsételt levelet fognak találni, amelyet Barney csak halála után bonthat fel.

*

Sok választása nem volt, elhatározta, hogy legalább a halálnemek közt fog válogatni. Vásárolt egy revolvert, egy rövid tőrt tokban és mérget. Bezárkózott a szobájába és gondolkodni kezdett.

Olyan fiatal volt még. És úgy szerette a könyveket - a fantázia szárnyalását. Tudta, hogy meg kell halnia, de nem volt ereje ahhoz, hogy megnyomja a ravaszt. Nem volt ereje egy utolsó mozdulathoz, mellyel magába döfte volna a kést. És nem volt ereje lenyelni a mérget. És tudta, hogy nem is lesz.

Hirtelen azt szerette volna, ha valaki más hajtja végre rajta ezt a befejező aktust. Hogy neki a kezét se kelljen megmozdítania.

Fiókjába zárt mindent s újra lement az utcára.

A portás csodálkozva nézett a sápadt fiatalember után.

Dan újra a Hudson mellé került. De nem volt ereje beleugrani.

Nem tudta, mit csináljon. A haláltól nem félt már. De ölni nem tudott - még önmagát se.

Hirtelen kialakult benne egy elgondolás. Egyre megfelelőbbnek látszott.

Sapkát, pulóvert és rossz nadrágot vásárolt. S estefelé kiment New Jerseybe. Kiválasztott egy kocsmát, amely kívül olyan piszkosnak látszott, hogy belül se lehetett piszkosabb - és bement.

Fegyvertelenül.

Benn a füst elhomályosította a lámpafényt.

Négyen ültek a söntésben, egy öregebb ember és három fiatal. Amikor Dan belépett, egy pillanatra felé fordult négy pár tekintet.

Dan leült az öreg csirkefogó mellé. Nem kérdezte, hogy lehet-e. Két pohár valamit rendelt s