Oka

nősülne!(?)

Ruby Saw

Ruby Saw

Oka nősülne!(?)
Novella

© Ruby Saw © Book Dreams Kiadó

Minden jog fenntartva!

Szerkesztő: Fáy Linett

Borítóterv: Zsigmond-Bárdos Melinda

Kép forrása: Freepik

Megbízott kiadó: Book Dreams Kiadó

Elérhetőségek:

info@bookdreams.hu • www.bookdreams.hu

facebook.com/bookdreamskiado

instagram.com/bookdreamskiado

ISBN E-pub: 978-963-586-179-8

ISBN Mobi: 978-963-586-180-4

Book Dreams Kiadó

2023

Tracklist:

Ruby Saw lejátszási listája:

Jennifer Lopez feat. Maluma – Marry Me
Meduza, James Carter – Bad Memories ft. Elley Duhé, Fast Boy

Sarah Kang – Summer Is For Falling In Love (Arvingstone Chill Mix)
TeZATalks – Oxygen

Unlike Pluto – Now I Don't Care

ZAYN & Sia – Dusk Till Dawn

Oka

Hogy mennyi csodálatos nő rohangál ebben a világban! Elragadóak, csinosak, vannak közöttük félénkek, tüzesek, okosak, de akadnak butácskák is. Olyan szépek, hogy majd' belehalok a gyönyörűségbe, de mégis valami nem az igazi.

Édesanyám csak ennyit szokott mondani: Oka, ha nem nősülsz meg, akkor semmit sem ér az életed! Szerintem téved. A boldogság nem csupán azon múlik, hogy van-e mellettünk valaki. Nem az a fontos, hol vagy boldog, hanem az, boldog vagy-e. Ugye?

Nyilván mindenkinek más az értékrendje, úgy nekem is. Elmúltam harminckilenc, vészesen közeledek a negyven felé, de eddig csupán barátnőim voltak. Hol hosszabb, hol rövidebb kapcsolataim, és sajnos egyszer sem éreztem azt, hogy igen, ő lenne az igazi. Illetve, de! Egyszer, azt hiszem…

Van egyáltalán ilyen? Már ebben sem vagyok biztos.

A szüleimmel élek még mindig, és nem szégyellem, mert hiába próbálnak kiebrudalni a családi házból, azért szükségük van rám. Segítek a családi étterem ügyeiben, van, amikor beállok főzni, szóval komolyan nem értem ezt a nagy felháborodást részükről. Régi vágásúak, berögzültek náluk a sztereotípiák, hogy a férfinek meg kell nősülnie, gyerekeket kell nevelnie az asszonnyal együtt. Én jól elvagyok San Francisco ezen kis szegletében.

Kevert nemzetiségűként élvezek némi előnyt, noha fiatalabb koromban sáros hátúnak csúfoltak, de mióta felvirágzott az üzlet, én pedig felnőttem, már csak üzletemberként tekintenek rám. Főleg a nők. Ezt pedig néha azért ki is használom.

Mondd azt, hogy ez bűn...

Szóval San Francisco-ban nőttem fel, szerencsére olyan környékre költöztek a szüleim, ahol leginkább hozzánk hasonló családok éltek. Úgy értem, nem tiszta amerikaiak. Anya indonéz, apa kínai, én meg a kettő között, angol vezetéknévvel. Az asszimilálódás miatt döntöttek a névváltoztatás mellett annak idején. Gyerekkoromban megtaláltam azokat, akik olyanok, mint én, így lett Kilo Murad az egyik legjobb barátom. Egy iskolába jártunk, összeismerkedtek a családjaink, az ő vegyesboltjukból vásároltunk az étterembe, tiszta szimbiózis jött létre a két család között. Idővel Kilo megnősült, elköltöztek Londonba a munkája miatt, így nekem csak Yasan maradt, az öccse, aki évekre eltűnt.

Neki is megvolt a maga baja. Teherbe ejtette a latin-amerikai család egy szem lányát, aki akkor töltötte a tizenhatot, szóval... Akkor el is gondolkodtam rajta, hogy mennyire kell vaknak lennie a szerelemnek ahhoz, hogy ilyen merészen ugorjunk bele. Yasan kemény volt mindig is, hevesebb, mint Kilo, de ha azzal a lánnyal volt, kenyérre lehetett kenni. Ám a sors közbeszólt, így mire észbekaptam, egyedül maradtam. Persze később hazajött, aztán megtalálta Lunát is, és ott folytatták, ahol abbamaradt a kapcsolatuk.

Na, szóval meglett itt minden, körülöttem mindenki boldog, ezért azt akarták, hogy én is az legyek. Ha tudták volna, hogy az vagyok, minden könnyebb lett volna pedig. Sosem voltam nagyravágyó pasas, nekem az esti levesem volt a legfontosabb, azt pedig majdnem minden éjszaka meg tudtam csinálni.

Aztán felforgatták az életemet.

***

Azon az estén a szüleim meghívták Yasant és Lunát. Fogalmam sem volt, mi okból, milyen alkalomból, de gondoltam, akkor beszélgetünk egy jót. Bárányt sütöttem. Éppen kivettem, majd a konyhapultra tettem, amikor anyám elsuhant mellettem hat darab tányérral.

– Édesanya! – szóltam utána nagyra nyílt szemekkel. – Megint nem vetted be a gyógyszert? – emeltem meg kérdőn egyik szemöldököm.

– Miről beszélsz? Pimasz gyerek! – igazította meg szemrehányóan a szemüvegét.

– Öten leszünk, az pedig hat darab tányér – mutattam felé a villával.

– Talán nem – vonta meg a vállát sejtelmesen.

Én is hasonlóan tettem, mert erre nem volt időm, le kellett öntenem a sült húst szósszal, hogy ne száradjon ki, mire jönnek a vendégek.

Hat tányér...

Előkészítettem a bárányt, meglocsoltam a fűszeres szósszal, azután a tűzhelyen gőzölgő húsleves felé fordultam, amit anya készített. Megkavartam, és lezártam alatta a gázt. Minden készen állt, és még húsz percünk volt a vendégek megérkezéséig. Büszkén dörzsöltem össze a tenyeremet, majd a nappaliba sétáltam, apához.