Csák János Zoltán

AZ AMERIKAI GÉNIUSZ

Budapest, 2022

Impresszum

Csák János Zoltán: Az amerikai géniusz

© MCC Press Kft., 2022
© Csák János Zoltán, 2022

Szakmai lektor: Botos Máté

Minden jog fenntartva, beleértve a sokszorosítás, a nyilvános előadás, a rádió- és televízióadás jogát, az egyes fejezetekre is.

ISBN 978-615-6351-39-5 (print)
ISBN 978-615-6351-49-4 (epub)

Kiadja az MCC Press Kft.
www.mccpress.hu
Felelős vezető: Novák Tamás

Felelős szerkesztő: Mariska Borbála
Korrektúra: Grim Jolán
Borítóterv: Borbás Marci (harom.studio)

Elektronikus verzió v1.0
Készítette: ElektroPress

Tartalom

Előszó

Bevezetés

Az amerikai államszövetséget megalapozó emberkép és szervezési megfontolások

Az Egyesült Államok teológiája – A teremtő gondviseléstől származtatott szövetség

Amerika társadalomgazdasági és katonai teljesítménye

Az amerikai morális projekt belső ellentmondásai

Az amerikai ideálok és gyakorlat összeegyeztethetőségének problémája

Az amerikai géniusz ma: elképzelések Amerika jelenéről és jövőjéről a világban

Amerikai alternatívák

Előszó

Kicsiny gyerek korom óta szeretem Amerikát, lenyűgöz a sokféle etnikai, kulturális, nyelvi, vallási hátterű ember alkotta amerikai nép dinamikus civilizációja. Évtizedek óta tanulmányozom az amerikai történelmet, és személyesen is érintettnek érzem magam, hiszen jelentős részben az Egyesült Államoknak köszönhető, hogy 1989-ben véget ért a szovjet uralom Közép-Európában. A magyarok szemében Amerika mindig is a szabadság reménye volt, az évszázadok folyamán rengeteg honfitársam találta meg boldogulását az Egyesült Államokban, és sok, a történelem viharaiban Magyarországot elhagyni kényszerülő magyar itt talált menedéket.

Sokszínű személyes tapasztalatokat is szereztem, 1990 óta évente két-három alkalommal jártam meg üzleti vagy magánúton Amerikát, sok amerikaival összeismerkedtem, amiből néhány barátság is született. A munkám miatt 1996-ban Chicagóba költöztünk négy gyermekünkkel, Wheatonban élve megismertük a jóindulatú kertvárosi Amerikát, miközben az akkor az egyik legdinamikusabb távközlési vállalat, az Ameritech treasuryjében tanácsadóként képet kaptam arról is, milyenek az amerikaiak munkatársként, vezetőként vagy akár versenytársként. Tanultam C. K. Prahaladtól és Dave Ulrichtól a University of Michigan Business Schoolban Ann Arborban 1996-ban, 2009–2010-ben pedig tudományos kutatóként dolgoztam a The Heritage Foundationnél Washingtonban és az Acton Institute-ban, Grand Rapidsben. Sokat barangoltam Amerika tájain a nagyvárosoktól a kisvárosokon és falvakon át a farmok világáig. Amerikai társadalomtudományi és irodalmi műveket magyarra fordítva igyekeztem elmélyedni az amerikai észjárásban. Távközlési, energiaipari, pénzügyi cégek vezetőjeként, magyar nagykövetként az Egyesült Királyságban és magánemberként sokfelé utaztam a világban, és az amerikai mellett bepillantást nyertem a brit, holland, német és orosz gondolkodásmódba, az indiai, japán és kínai kultúrákba.

Az ember nem élhet ideálok nélkül. Az amerikai ideálok, a szabadság, a törvény előtti egyenlőség és az igazságosság a földi élet legszebb ambícióit és potenciálját jelentik az emberi személy számára. Nincs olyan más elképzelés az emberi létről, mely jobban összhangban állna az emberi természettel és potenciállal. Az amerikai géniusz szellemi jelensége és lelki öröksége nélkül rosszabb lenne a világ. Az amerikai ideálok azt a reményt fejezik ki, hogy az ember a közösségének tagjaként kibontakoztathatja tehetségét, élvezheti szorgalma gyümölcseit, és van értelme az életének és az erőfeszítéseinek.

Az amerikai géniusz önmagában vett vonzereje mellett európaiként is fontos számomra az, ami az Egyesült Államokban történik. Amerikában ugyanis az Európa jövőjéről szóló film játszódik. A forgatókönyvet és a dramaturgiát eredetileg európai gondolkodók írták évezredeken át, de miként a technikai találmányok is sokkal gyorsabban jutnak el termékfázisba Amerikában, mint bárhol a világon, úgy az Európából importált elméletek is gyorsabban válnak, minden következményükkel együtt, a társadalmi gyakorlat részévé. Azért írtam ezt a könyvet, mert meg akartam érteni e hatalmas ország páratlan sikerének szellemi és lelki hátterét, hiszen az amerikai géniusz drámájának megértésén keresztül körvonalazódhat előttünk a transzatlanti civilizáció jövője is a világban.

Bevezetés

2007 egy szép októberi délelőttjén Bostonból New Yorkba tartva Connecticutban letértem az autópályáról kávézni. Kifárasztottak az előző napi tárgyalások, a hosszúra nyúlt vacsora, friss levegőre vágytam, ezért a Long Island-i öböl partján fekvő Guilford felé vettem az irányt. A festői település ékessége Henry Whitfield tiszteletes kőháza 1639-ből. Az épület ma múzeum, a földszinten az egykori helyi indiánokat és telepeseket ábrázoló rajzokkal és térképekkel, az emeleten és a tetőtérben pedig bútorokkal és használati tárgyakkal. Mindig érdekelt az indiánok sorsa, így kifelé jövet szóba elegyedtem az ügyeletes hölggyel: élnek-e még errefelé indiánok? Kis gondolkodás után azt mondta, lehet, de nem tudja biztosan. Hová tűntek? Elköltöztek, válaszolta. Kedvességén felbátorodva még megkérdeztem: vajon miért költöztek el? Tekintete elkalandozott az ajándékboltocska mennyezetének sarkai felé, s végül így szólt: más volt az elképzelésük a jövőről. Gondolkodóba ejtett, én ugyanis úgy tudtam, hogy az indiánok egyáltalán nem a jószántukból tűntek el.

Azzal léptem túl a problémán, hogy a múltat mindig a győztesek írják, és egyébként sincs olyan emberi közösség, az indiánoké sem, amelynek makulátlan lenne a múltja, minden nép okoz és elszenved igazságtalanságokat. Az eltérő elképzelések időnként konfliktusba torkollnak, s feloldásukra három gyakorlati módot ismerünk a történelemből. Az első a barátság és együttműködés: a felek belátják, hogy valamely elképzelés előnyösebb, beépítik az életmódjukba, és úgy élnek tovább egymás mellett; a második a versengés: a felek a saját életmódjukat őrizve élnek egymás szomszédságában mindaddig, amíg az egyik az erejét kihasználva elkezdi kiszorítani, életmódjának feladására vagy menekülésre kényszeríteni a másikat; végül a harmadik a felek nyílt harca mindaddig, amíg az egyik behódol vagy megsemmisül. A világ így működik, észszerű tehát, hogy a ma élők nyugalma, lelki békéje érdekében nem feszegetjük a múltban történteket.

Mégis újra és újra felmerült bennem a kérdés, vajon a múzeumi házigazdám miért szépítette a történteket? Tudatlanságból? Vagy önvédelemből, hogy megőrizhesse az önmagáról alkotott civilizált és toleráns elképzelését, és ne kelljen szembenéznie a múlt erkölcsileg elfogadhatatlan tényeivel? Idővel rájöttem, hogy az indiánoktól teljesen függetlenül az amerikai tér- és időszemlélet szólt belőle. Az „elképzelés a jövőről” az amerikai élet egzisztenciális lényege. Előtted a végtelen tér, bárhol születtél, a világ bármely sarkából jöttél is, ha megvan a magadhoz való eszed, te választhatod meg, milyen irányba indulsz. Az idő sem korlátoz, fátylat boríthatsz a múltadra, s múlt nélküli emberként léphetsz fel önmagad és mások előtt is. Felszívódhatsz a térben és az időben. Csakis az elképzeléseiden és az erőfeszítéseiden múlik, mire viszed az ígéret földjén. A te hibád, ha nem tudsz élni a lehetőséggel.

Ez a páratlan szabadság azonban a kétezres években mintha elérte volna a korlátait. Az amerikaiaknak azzal kell szembenézniük, hogy vége a korlátlan növekedés és mobilitás időszakának, gyengül a társadalmi kohézió, romlik a közbiztonság, külföldön kudarcot vallanak a demokráciaexpedíciók. Megrendülni látszik a decentralizált helyhatóságok és a szövetségi kormányzat között korábban viszonylag jól működő szubszidiaritásra épülő rendszer. A választott törvényhozási és kormányzati tisztviselők szuverenitását egyre inkább korlátozzák nem választott, de önálló hatalmi tényezővé növekedő csoportok, az egyre szövevényesebb állami bürokrácia, az üzleti technokrácia és az egyre nagyobb erővel fellépő társadalmi érdekcsoportok. Az amerikaiakban egzisztenciális szorongást okoz a legutóbbi időkig érvényesnek tekintett hagyományos emberképtől idegen értékek betörése a társadalom gerincét képező középosztály életébe. A váltógazdasággal együtt járó, de mára szélsőséges fordulatokat hozó kormányzati közpolitikai változások tovább fokozzák a bizonytalanságot. Megkérdőjeleződik a képviseleti kormányzás alapja, amely szerint a polgárok bíznak a kormányzatban, és betartják a szabályokat, a kormányzat pedig felelősségteljesen gondoskodik a közjóról.

A csodálatra méltó anyagi-technikai teljesítmény ellenére éles vita van az Egyesült Államok hagyományainak, identitásának és eredményeinek megítélésében, valamint a jövőbeni céljait és működésmódját illető elképzelésekben. A republikánus-demokrata politikai választóvonalon túlmutató kultúrharc dúl, egyfajta tribalizmus tör a felszínre, mintha az Egyesült Államok törzsekre szakadna, amelyek között megszűnőfélben van az összetartozás érzése. Az egyik oldalon állnak azok, akik az amerikai projektet az emberhez méltó rendszer kivételes és pozitív kísérletének tekintik, a másikon azok, akik az erővel való visszaélések sorozatát, elnyomást, rabszolgaságot és az emberi méltóság módszeres megsértését látják ugyanebben a történetben. A jövő nemzedékek lelkének és értelmének megnyerésére törve a két tábor kölcsönösen a történelem meghamisításával vádolja a másikat, sőt vannak, akik az eltérő álláspontot képviselők elhallgattatására, kizárására vagy akár egzisztenciális megszüntetésére törekszenek.

Az Egyesült Államok belső megosztottsága nem egyedi jelenség, szinte minden transzatlanti országról olvashatunk hasonló megállapításokat. Pierre Manent franciákról szóló helyzetleírása akár az amerikaiakról is szólhatna: „…a franciák kimerültek, de mindenekelőtt összezavarodtak, és elveszettnek érzik magukat. Pedig nem ez volt az elképzelés… Úgy volt, hogy belépünk a demokrácia végső szakaszába, amelyben egyre több, egyre szisztematikusabban érvényesülő emberi jog uralkodik, meghaladjuk a nemzetek és a vallások korát, s a szabad individuumok súrlódásmentesen mozognak szerte a világban… Most pedig azt látjuk, hogy a vallási és más kollektív kötődések nemcsak túlélnek, de különös intenzitással térnek vissza. Mindenki láthatja és érezheti, de miképpen lehet szavakba önteni, ha az egyetlen érvényes nyelvezet az emberi jogok nyelvezete? Elképesztő tehetetlenség alakult ki bennünk… Ezenközben az uralkodó osztály, amely nem a teendőkkel van elfoglalva, hanem azzal, hogy miről hogyan kell beszélni, tehát ez a nem politikai, hanem ideológiai osztály a végtelenségig szónokol az »értékekről« és a »demokratikus értékekről«. Ez az osztály súlyosan elhiteltelenedett a polgárok szemében, de továbbra is kézben tartja az intézmények irányítását, különösen a médiát, és az ember már nem talál olyan csoportot vagy személyiséget, akiről az látszana, hogy érti, mi történik velünk, vagy képes lenne fellépni ellene. A vezetőinkben sincs több bizalmunk, mint saját magunkban. Katasztrófa felé tartunk.”[1] A nyugati ember kimerültsége és zavarodottsága abból fakad, hogy minden megkérdőjeleződik, amit a nyugati világban mindeddig emberi jók alatt értettünk.

Nyilvánvalóan más szellem jellemezte 1580 és 1776, 1619 és 1968 Amerikáját, mint a mait. George Friedman szerint az Egyesült Államokat a folyamatos változás, sőt felfordulás jellemzi, „történetének lényege az, ahogy a növekedés érdekében módszeresen változtatja a formáját”, ahogy a ciklikus válságok idején megbirkózik „az ezekkel járó kínokkal és zűrzavarral, s képes még erősebben és dinamikusabban kiemelkedni”.[2] Ebben az írásban az Amerikát a változásokban is átható állandó és maradandó szellemi jelenséget és lelki örökséget, az amerikai géniuszt keresem. A géniusz jövőképessége az elképzelések és a gyakorlati cselekvés közötti feszültségek és nehézségek idején mutatkozik meg. Vannak kialvó géniuszok, amelyek erősebb géniuszok erőterében felszívódnak vagy maguktól lehanyatlanak, mint a spártaiak, az etruszkok vagy az indiai mogulok esetében történt. Van azonban olyan géniusz is, amely képes lényegét megőrizve tartósan fennmaradni a változó világban, ilyen például a zsidó-keresztény géniusz. A géniusz, bár perszonalizálva beszélünk róla, teljes szabatossággal megfoghatatlan, hiszen már a hordozója is nehezen körvonalazható. Más és más, noha egymást változatos módokon átfedő halmaz a nép és a nemzet, a politikai közösség és az elit, vagy éppen a géniuszt megjelenítő esemény vagy kiemelkedő személyiség. Paul Johnson brit történész például az amerikai nép géniuszát ezekben a tartós jellemvonásokban látja: „erős, szókimondó, meggyőződéseiben intenzív, néha makacs, de mindig nagylelkű és bátor, és az igazságosságra törekvésben nincsen párja a világon”.[3]

Amerika kivételes hely, ahol kivételes személyiségek igyekeznek kivételes eszmék jegyében kivételes politikai társulást és társadalomgazdasági rendszert létrehozni. Ez az amerikai kísérlet a szabadság rendjének létrehozására. E dráma részesei a változatos hátterű jobbítási, kaland-, hatalom- vagy nyereségvágytól fűtött vezetők az amerikai vallási, politikai vagy üzleti életben. De miféle közös nevezőt találhatunk Ülő Bika vagy Geronimo és George Armstrong Custer, a puritánok és az ateisták, Louis Armstrong vagy Martin Luther King és Bull Connor között? Hogyan egyeztethető össze a Ford vagy a Mellon család teljesítménye és gazdagsága a szegénységgel, a drog- és opioidnyomorral és más társadalmi anómiákkal? Mi a lehetőségük és felelősségük a Washingtont és Jeffersont, Lincolnt, Kennedyt és Reagant követő mindenkori amerikai elnököknek?

Az a célom, hogy az amerikai történelem fordulópontot jelentő eseményei és az azok alakításában jelentős szerepet játszó személyiségek gondolatai és cselekedetei tükrében vázlatosan, de a lényegre törekedve megragadjam az amerikai géniuszt. Az amerikai géniusz megértéséhez bizonyos mélységig meg kell ismernünk az indiánok sorsát és a rabszolgaság történetét. Az elmúlt évszázadok amerikai történetét, a teljesítményt és a jólétet, a szenvedést és a megaláztatásokat igyekszem tényszerűen és elfogulatlanul vizsgálni. Az elégedettség és a sérelem egyidejűsége, vagy a legmagasztosabb állam- vagy vallásfilozófiák és a politikai és társadalmi gyakorlat ellentmondása nem is sajátos amerikai probléma, térben és időben számos példát lehet hozni ezekre a jelenségekre. A tények számbavétele természetesen nem ad felmentést az indiánokat, a feketéket, a spanyol ajkúakat vagy a fehéreket ért múltbeli igazságtalanságokra és sérelmekre, nem enyhíti a fájdalmat és nem gyógyítja be a sebeket, ahogyan nem érvényteleníti a régen éltek büszkeségét, elégedettségét és örömeit sem. Az általunk keresett amerikai géniusz végső soron nem indián vagy fehér vagy fekete vagy latinó, szegény vagy gazdag, hanem az egyetemes emberi géniusz sajátos amerikai változata.

Az első fejezetben az amerikai gyarmatok államszövetségének genezisét, az alapítást meghatározó emberképet és szervezési megfontolásokat tekintem át. A második fejezetben az Egyesült Államok teológiájával, a közös létnek értelmet adó és az életvilág megőrzését szolgáló metaforákkal, elképzelésekkel foglalkozom. A harmadik fejezetben az Egyesült Államok kétszázötven év alatt elért, páratlan társadalomgazdasági teljesítményét vesszük szemügyre. A negyedik fejezetben az amerikai morális projekt belső ellentmondásait vizsgáljuk a rabszolgaság és az indián nemzetek történetének tükrében. Az ötödik fejezetben az ideálok és a gyakorlat között feszülő ellentmondások politikai, erkölcsi és transzcendens vonatkozásait vesszük számba. A hatodik fejezetben az amerikai géniusz mai állapotát tekintjük át a versengő balliberális és konzervatív gondolkodásmódok tükrében, azt keresve, hogy vannak-e a megosztottságon túlmutató, közös célok felé vezető elképzelések. Végezetül kitekintünk az amerikai géniuszra jellemző ideálok lehetséges sorsára.

1 Pierre Manent, Does French Culture have a Future, First Things, August 1, 2016, https://www.firstthings.com/web-exclusives/2016/08/does-french-culture-have-a-future, letöltve: 2022. február 22.

2 George Friedman, Vihar a csönd előtt, ford. ifj. Csák János, Budapest, MCC Press, 2022, 12., 17.

3 Paul Johnson, Az amerikai nép története, ford. Makovecz Benjamin, Budapest, Akadémiai, 2016, 11.

Első fejezet

Az amerikai államszövetséget megalapozó emberkép és szervezési megfontolások

Az amerikai életvilág kiformálódásának története elüt Európáétól, ahol az országok a közös eredet, nyelv, hagyomány és kultúra alapjain szervesen bontakoztak ki a királyságtól a demokráciáig. Európában lassan, évszázadok alatt bővült a politikai szabadságot és törvény előtti egyenlőséget élvezők politikai közössége. Ezzel szemben az Amerikába szabad döntés nyomán érkező vagy üldöztetés elől menekülő, sokféle ember természetes állapotnak tekinti a szabadságot és a törvény előtti egyenlőséget.

A 18. században a független Egyesült Államok megalapításáért küzdő amerikaiak ambíciója az volt, hogy az európai történelem terhei és korlátai nélkül létrehozzák a világ legjobb politikai társulását, az ember igazi mivoltát kiteljesítő szabadság rendjét (ordered liberty).[4] Alaposan tanulmányozták a nyugati vallási, filozófiai hagyományokat és a szervezési-működési struktúrák teljesítményét. Ismerték a hellén Athén felfogását a racionális, rendezett világegyetem és az emberi természet megismerhetőségéről. Osztották Jeruzsálem vallási tanítását az ember Isten képére teremtettségéről, a teremtés jóságáról és a megváltásról. Tanulmányozták a vallást és a világi jogrendet különválasztó Római Köztársaság és Császárság történetét.[5] Társadalomgazdasági és alkotmányfilozófiai kérdésekben nagyban támaszkodtak a 17–18. századi angol-skót protestáns és a felvilágosodás szekuláris francia gondolkodóinak munkásságára.